UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Mai încet, Henrietta! Nu se cade ca o doamnă să gonească așa.
- Nu sunt Henrietta! Sunt fiul tău. - Fiul meu e o minge de gaze!
Da, fiul tău, BoJack! Eu sunt mingea de gaze!
- Dar ești și o stea. - Stai! Mamă, îți amintești...
Henrietta, vorbesc cu Soarele!
Soare, ești o minge de gaze, dar și o stea!
Te numim... Soare!
Unde mă duci? Mergem la căsuța de pe lac?
Nu, într-un minunat loc magic,
unde te vor încuia singură în cameră, ca să nu mai faci rău nimănui.
Sună încântător! De ce conduci cu viteză așa de mică?
- Dă-i bice! - Dar ai zis...
Săgeata timpului nu stă pe loc și nici nu dă înapoi.
Mărșăluiește înainte. Nu-i așa, Henrietta?
Da, doamnă Horseman.
Am ajuns.
- Aici e? - Da.
Stai! Nu ai voie!
- Vreau să mă dau pe tobogan! - Ăsta e special.
Suntem membrele unei societăți elitiste de fete,
conduse de mine, dra Clemelia Bloodsworth.
- N-ai voie să urci! - Da, și ești grasă!
Nu sunt grasă!
Până și plămânii tăi protestează, luptând să facă față corpolenței tale.
Adică și plămânii te cred grasă.
Tata spune că-s în creștere.
Dacă nu te oprești, te vom opri cu forța.
Mă doare!
DIMINEAȚA URMĂTOARE
Beatrice, lasă cititul și îmbracă-te în uniformă!
Tată, nu mă simt bine.
Nu-mi pasă dacă te temi de gașca Clemeliei Bloodsworth,
trebuie să mergi la școală.
Nu te mai împrieteni doar cu cărțile.
Cititul nu le ajută pe fete, doar le dezvoltă mintea.
Le răpește resurse valoroase, destinate sânilor și șoldurilor.
- Dar mă doare-n gât. - Uniforma! Imediat!
Beatrice, arzi! Doamne!
E datoria mamei să-și țină copiii în viață,
iar tu eșuezi lamentabil!
Cum să nu știi că suferă de scarlatină?
Spune ceva, fir-ar să fie! Ce te-a apucat?
De-aș fi știut că așa te vei purta
după tăierea legăturilor cu cortexul prefrontal,
nu m-aș fi deranjat.
- Tată! - Da, scumpo.
O să mor?
Până la urmă, da, dar boala e doar un mic rateu
în viața ta lungă și fericită.
- Pe cuvânt? - Poate e și o parte bună în asta.
Medicul spune că înghiți greu de la gâtul umflat.
Poate că, în sfârșit, vei da jos din kilogramele în plus!
- N-ar fi frumos? - Da, tată.
Suge burta, dră Sugarman!
Polly, adu-mi o pastilă de frumusețe și un pahar cu apă!
Da, dră Sugarman.
Beatrice, ești frumoasă, ceea ce e minunat.
Balul debutantelor e foarte important.
Va pune capăt sărăciei, războiului și nedreptății
sau îi va reda viața activistului Medgar Evers, împușcat în Mississippi?
Da! Nu-ți vei mai bate capul cu prostiile astea,
pentru că te vei mărita.
Măcar după moartea lui Evers, nimeni nu va mai fi asasinat în 1963.
FBI-ul e în alertă maximă și nu o va permite.
Da... Ei bine...
Partenerul tău, Corbin Creamerman, e un tânăr de ispravă.
Vai...
- Poftim, domniță! - Mersi.
Așadar... Ești frumoasă.
Mulțumesc, Corbin. E a treia oară când mi-o spui.
Nu mai repeta.
Vai, îmi pare rău! Nu-s priceput la așa ceva.
Dar uneori pot fi. Mă străduiesc.
De fapt, nu sunt. Nu știu de ce.
Nu-i nimic. Nici eu nu sunt.
Tatăl lui Corbin, Mort Creamerman,
a înființat firma Creamerman, Bunătăți cu Cremă.
Vei avea înghețată gratis... să-i servești pe alții.
Tată, vrei să mă măriți cu Corbin Creamerman
doar de dragul afacerii?
Mi-a trecut prin cap
că o alianță cu familia lui ne-ar fi avantajoasă.
Imaginează-ți o reclamă TV cu o melodie haioasă.
Beți ceaiul și cafeaua dimineața cu Sugarman și Creamerman!
Dar păstrați ceva și pentru... ei
Eu și Mort ne-am prezenta produsele,
zâmbind, la o masă obișnuită de bucătărie.
Tată, americanii de rând nu vor să te vadă la televizor.
Le amintești despre inechitatea socială din această țară.
Sărăntocii găsesc că e foarte deplasat.
Te-am trimis la Barnard ca să aduci acasă drept soț
un student de ispravă de la Columbia.
Dar tu ai adus acasă o diplomă și o gură obraznică.
Ce păcat!
- Ești frumoasă. - Mulțumesc.
Beatrice Sugarman? Mă înșală ochii?
Clemelia Bloodsworth. Ce cauți aici?
E grozav că ieși în societate, în sfârșit. Mai bine mai târziu decât niciodată.
Fac asta doar pentru tatăl meu cu idei demodate despre viața de femeie.
Bietul Corbin suportă chinul de a-mi fi partener.
Nu e deloc un chin!
Sincer, balurile astea sunt de prost gust, bani aruncați pe fereastră.
Sigur balul tău a fost cel mai îngrozitor, Clemelia.
Vai, ce respingător!
Whisky cu gheață.
Te cunosc cumva?
Nu. Am venit neinvitat la balul ăsta de proști.
Te referi la bal sau la tânăra care își face debutul în societate?
Ori îți dau dreptate, ori mă simt lezată.
Tu ești tânăra cu pricina, nu?
Beatrice Sugarman. Bun venit la petrecerea mea!
Butterscotch Horseman. Încântat.
- Vii des neinvitat? - Oriunde e rost de alcool gratis.
- Strâng bani pentru California. - Ce e acolo?
Ginsberg, Cassady, Squirrelinghetti.
Ar trebui să întrebi dacă-s orașe, ca să râd de tine.
Știu de generația beat.
Ginsberg îmi place, dar Squirrelinghetti e țăcănit!
- Ce-ți place la ei? - Mai întrebi?
Sunt mințile luminate ale generației noastre.
Merg să mă alătur lor. Am și eu o minte luminată.
- Înțeleg. - Vei vedea!
- Voi scrie un roman legendar. - Cu ce temă?
Adevărul, războiul, utopia promisiunilor legate de viitor!
Dar care e tema? Care-s personajele?
N-am zis că m-am gândit chiar la tot, nu-i așa?
- O să aibă mare succes. - Ești sarcastică. E urât pentru o fată.
Nu știu cum te aștepți să-ți găsești soț având așa o personalitate.
Felicitări! Împărtășești grijile tatei.
De-aș fi taică-tău, și eu abia aș aștepta să te mărit.
Scrisorile tale de mulțumire sunt de formă,
aranjamentele florale sunt neinspirate, iar reverențele tale sunt jenante.
M-ai citit la fel de bine pe cât te-am citit eu.
Ce-o gândi mama ta despre tine?
Nu prea mai gândește...
Regret. A murit?
- Nu chiar. - A mea s-a stins.
- Regret să aud asta. - Eram mic, nu mi-o prea amintesc.
Dar avea steluță în frunte, ca tine. Am văzut într-o poză.
- Da, ea e mama. - Poftim?
Vreau s-o las aici.
Pot plăti pentru cinci ani în avans, ca să nu am grija ei?
- Poftim? - Doamne, eu...
Scuze că te întrerupt, dar acum trebuie să facem
ce se face de obicei...
- Scuză-mă, te rog. - Desigur, pare foarte important.
Domnul și doamna Joseph Sugarman își prezintă fiica,
dra Beatrice Elizabeth Sugarman.
Însoțită de dl Corbin C. Creamerman.
Priviți-o, oameni buni! Sare peste fiecare obstacol.
În ce formă bună e! Ce precizie în mișcări!
- Cinci, șase, șapte, opt. - Un trap frumos. Excelent!
E o domnișoară încântătoare.
Scuzați-mă! Pardon!
HOTELUL GRAND
Scuză-mă!
E nepoliticos să pleci fără să-ți iei rămas-bun de la gazdă!
Vino cu mine!
N-ar mai fi nevoie de rămas-bun, deci greșeala mi s-ar șterge.
Vrei să plec cu tine de la balul meu? Cu golanul neinvitat?
Da. Dar nu i-ar plăcea tăticului tău.
Beatrice...
DOUĂ SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
- Am o veste minunată. - Citesc.
A venit Corbin Creamerman. Te invită la o plimbare de duminică.
Nu mă interesează Corbin Creamerman.
Iar mie nu-mi pasă!
După ce ai dispărut de la balul tău,
ai noroc că nu umplu un borcan cu jeleuri
și nu i te dau bărbatului care le ghicește numărul!
Cerule!
Corbin Creamerman e dispus să-ți mai dea o șansă.
Te așteaptă jos. Vei fi politicoasă cu el!
Iar laptele de cafea fără lactoză
se face înlocuind grăsimea din lapte cu ulei vegetal.
De asta nu se ține la rece.
- Isteț, nu? - Serios?
- Doamne, te plictisesc! - Deloc. Nu ești plictisitor.
Problema sunt subiectele abordate și felul cum le abordezi.
Îmi pare rău. Sunt pasionat de chimia alimentară.
Iei ceva ce credeai că știi,
apoi descoperi că e mult mai complex decât ți-ai fi imaginat vreodată.
E o formă de magie.
Dar tata nu e la fel de fermecat. Spune că e doar o mulgătoare de bani.
O fi adevărat, dar am și eu idei.
Simt că nu pot ajunge niciodată decât ceea ce vrea el să fiu.
- Înțelegi cum mă simt? - Da.
Corbin, să știi că îmi dau seama că noi doi nu suntem chiar așa...
Vai de mine!
Mișto bulane!
Doar atât ești în stare să spui?
Mișto... bulane!
- Beatrice! Ce faci aici? - Te-am căutat în cartea de telefon.
Mi-ai dat numărul unei pizzerii din Brownsburg.
- Poftim? Ești sigură? - Butterscotch, sunt gravidă!
- Poftim? - Aolică!
- Boper, ne dai puțină pace? - Sigur, Butterscotch. Numai bine!
- Sigur e copilul meu? - Al cui altcuiva să fie?
Ce faci? Poate ai vreo verișoară
care are o prietenă care știe un medic care te poate scăpa de... neplăceri.
Voi face bucuros ce se cuvine... și-ți voi plăti taxiul.
- Nu se poate. - Atunci, nu prea avem de ales.
- Sunt distrusă! - Nu fi isterică! Nu ești distrusă.
- Acum ești mai frumoasă ca niciodată. - Ce știi tu?
- Am petrecut o noapte minunată împreună. - Așa e.
Ai auzit povestea cuplului care s-a mutat în California?
- Nu cred. - E o aventură minunată.
Nici nu se cunoșteau bine,
dar aveau aceleași gusturi și erau însetați de necunoscut.
Locuiau într-un orășel, așa că au plecat spre vest,
într-un oraș cu mai multe posibilități.
Cred că am auzit povestea.
Au cumpărat o căsuță în San Francisco, lângă librărie.
El a intrat în cercul lui Squirrelinghetti.
- Și-a scris marele roman american... - Cât soția avea grijă de copil.
- Soția? Partea asta n-o știam. - Dacă ea l-ar accepta, desigur.
Dacă o frumusețe ca ea ar putea iubi un tont ca el.
- Cred că ar putea. - Da?
Nu așa e și povestea?
HIPPY SUNT BINE PRIMIȚI. HOMOSEXUALII, NU ÎNCĂ.
- Haide! Dormi! - Îi e foame.
Am încercat, nu mănâncă. Nu știu ce vrea.
Nu poți afla?
Dacă nu dorm, cum să muncesc să vă întrețin
și să mai și scriu romanul?
Dacă ai fi plătit pentru ce scrii, ne-am permite dădacă și menajeră.
Dacă Squirrelinghetti și gașca lui de liberali iubitori de evrei
ar ști ce e literatura, poate aș vinde ceva.
Deci ei greșesc și tu ai dreptate.
De ce nu te angajezi la Sugarman West,
în loc să te spetești la fabrica de conserve,
ca apoi să ne permitem niște ajutoare decente în casă?
Vrei să muncesc pentru tatăl tău și să capăt bani de la el ca un sclav?
- Ăsta e opusul sclaviei! - Serios?
Da! Nu te pricepi deloc la cuvinte!
- Te rog, fă liniște! - Tu ai vrut copilul. Nu uita asta!
Am nevoie de liniște!
Sper să meriți chinul ăsta!
- Nu meriți. - Ce anume?
Mami e obosită, BoJack. Spune-mi o poveste!
A fost odată ca niciodată...
Taci! A venit taică-tău. Cum a fost la serviciu, scumpule?
Groaznic! Peștii nu vor să fie conservați.
Iar eu am ars iarăși cina.
Dar poți culege resturile carbonizate, să ne încânți cu povești
despre colegii tăi muncitori cinstiți, ca Joe Opt-Degete sau Steve Sportivul,
înainte să te încui în biroul tău toată noaptea,
unde nu-ți mai termini afurisitul de roman!
Eu fac curat în bucătărie și îi fac baie copilului nostru.
Și o s-o ținem tot așa în afurisitul tău de vis proletar!
Dacă afurisitul de copil n-ar plânge tot timpul,
aș termina afurisitul de roman!
- Nu mai sunt copil. Am șase ani. - Da...
- Vorbesc articulat! - Și eu, nu? Toți se cred critici!
Parcă văd titlurile:
„Fiul idiot apreciază romanul tatălui, fiul e idiot.”
- Nu-ți apreciez romanul. - Nu pot trăi așa!
Mai bine mă măritam cu Corbin Creamerman!
- De parcă te-ar fi vrut! - Ar fi fost bun cu mine.
Și n-ar fi fost prea încăpățânat, ca să se angajeze la firma tatei!
Bine! Accept biroul, mașina de serviciu, salariul baban și vacanța de o lună,
dar dacă romanul meu va fi compromis pentru că voi uita de clasa muncitoare,
va fi vina ta!
Nu, mai la stânga! Bine. Aveți grijă!
Mereu mă încurci.
- Ieși la joacă! - Bine.
Fă ceva cu viața ta!
Te concediez. Aspiratorul. La revedere! Mersi.
Henrietta, îl împachetezi tu? Vreau să i-l dau fiului meu.
Ce frumos! Îmi plac picturile.
Sunt ca televizorul, dar fără vorbe și mișcare.
Doamne, ce e hidoșenia aia?
I-a aparținut tatei. I-l dăruiesc lui BoJack.
Nu-mi plac artele estetice. Amorțesc simțurile.
Arta trebuie să fie utilitaristă. Ca romanul meu.
Abia aștept să-l citesc! Cărțile sunt fantastice. Spun povești.
- Henrietta, tabloul! - Imediat, doamnă Horseman!
N-ar trebui să-ți zic de două ori. Tu ai două urechi, iar eu, doar o gură.
- Fii mai amabilă cu ea. - Nimeni nu e amabil cu mine.
- Eu de ce aș fi? - Beatrice...
Deși flutură din gene înspre tine și face conversație rudimentară,
pe mine nu mă cucerește la fel de ușor.
Nu știu ce insinuezi.
Sigur te face să te simți deștept și important.
Nu te contrazice și zice mersi că o ajuți cu studiile medicale.
Chiar face școala de asistente!
Știu. Vă aud prin perete flirtând, când cică „lucrezi la roman”.
Poate crezi că te iubește.
Artistule sensibil și neînțeles! Ce dezamăgită va fi...
Nu pricep de ce nu divorțezi.
Da, așa se face la Hollywood. „Nu mai avem muștar. Să divorțăm!
Sunt cam tristă. Să divorțăm!
Ne-am îndepărtat, iar fiul nostru s-a mutat din casă.
Nu avem de ce să rămânem împreună. Să divorțăm!”
Ăsta e un motiv întemeiat de divorț.
Cine m-ar mai alege după ce mi-ai distrus tu corpul?
- Eu? - Oricum, vrei tabloul ăsta?
Era al bunicului tău, care știa ce înseamnă căsnicia.
- Desigur. - L-am adus cu mașina până aici.
- Mai bine îl accepți. - Am zis că-l iau.
- Desigur. Nu știi decât să iei! - Cât mai stai pe aici, mamă?
Dă-mi ceva de băut și plec.
Da. Să-ți dăm niște alcool până să pleci cu mașina.
Diseară mă văd cu Tonya Harding. Era cea bună, nu? Mereu le confund.
- Aud că ți-au anulat serialul. - Acum trei ani. Ești la curent cu tot.
Nu pricep atracția serialelor.
- Sunt doar povești. - Unora le plac poveștile.
- Uite cât m-au ajutat pe mine! - Nu e chiar Ibsen...
M-ar deprima să te văd cum bâjbâi pe scenă.
Am făcut atâtea sacrificii pentru mai nimic!
Mersi pentru tablou.
Va fi drăguț să-mi amintească mereu de discuția asta.
CÂTEVA LUNI MAI TÂRZIU
- Beatrice. - Ce e?
Am dat-o în bară.
Cu Henrietta.
- Fata a rămas gravidă. - De una singură?
Poți vorbi cu ea? Ca între femei?
Vrea să păstreze copilul. Nu reușesc s-o conving.
- Ce vrei să-i spun? - N-am de ales, Bea.
Crezi că-mi place să mă căciulesc la nevastă?
Dacă nu m-ai fi neglijat...
- Nu îndrăzni! - Îmi pare rău... Nu știu ce să fac...
Te rog, ajută-mă să rezolv!
Știu că mă urăști, dar gândește-te la biata fată!
Doamne!
Ești concediată, normal.
Regret, doamnă Horseman! Era așa de bun cu mine...
Dă-mi voie să ghicesc... A zis că-i amintești de mama lui.
Că avea părul ca al meu. L-a văzut într-o poză.
- Chiar vrei copilul? - Cred că da.
E o iepșoară...
Am nevoie de ajutor. Sunt studentă și taxele cresc.
Nu e vina mea.
Dacă aș termina studiile și m-aș angaja, ar fi bine.
Cine o să aibă grijă de copil? Pentru că el sigur n-o va face.
Nu plânge! Ce rezolvi așa?
Nu știu ce altceva să fac, dnă Horseman!
Bine. Îți plătim noi taxele de studii.
- Serios? - Da.
Și vei da copilul spre adopție.
Nu.
Crezi că vrei copilul, dar te înșeli. Nu așa.
- Doamnă Horseman... - Nu-ți irosi visul pentru un copil!
Nu-l lăsa pe acel bărbat să-ți otrăvească viața, cum a otrăvit-o pe a mea!
Vei termina studiile și vei ajunge asistentă!
Te vei mărita cu un bărbat de ispravă. Dar crede-mă că nu vrei asta!
Henrietta, trebuie să mă crezi! Te rog, nu-mi călca pe urme!
Copilașul meu! Unde e?
JUCĂRII
Ia te uită!
Ai reușit, Henrietta!
Doamne!
Nu, vă rog!
Vă rog, nu! Opriți-vă! Încetați! De ce faceți asta?
Beatrice, ce ți-am zis eu despre plâns?
- Plânsul e o prostie. - Tată, spune-le să nu-mi ardă lucrurile!
Scumpo, așa trebuie. Sunt infectate cu virusul tău.
- A trecut ce e mai greu. - Stați! Vreau s-o țin în brațe!
- Te vei atașa de ea. - Așteaptă!
Totul trebuie distrus, spre binele tău.
- Dă-mi-o! - E spre binele tău.
- Nu copilașul meu! - Mai ales el.
- Nu e mai bine acum? - Nu!
Copilașul meu!
Așteaptă! Vreau s-o îmbrățișez! Nu...
Nu, întoarce-te! Trebuie să o țin în brațe!
- Nu! - Hai, fii puternică!
Nu te lăsa mistuită de emoțiile tale feminine.
Nu vrei să sfârșești ca mama ta.
- Nu. - Îți promit.
Cândva, asta va fi o amintire plăcută.
Baftă! Să nu te mai văd niciodată!
- Cine e acolo? - Pa, mamă!
BoJack?
- Mamă? - BoJack, tu ești?
Da, eu sunt.
- Unde sunt? - Aici locuiești acum.
Nu cred...
- Unde suntem, BoJack? - Tocmai ți-am zis.
- Nu pricep. Unde sunt? - Ești...
În Michigan.
- În Michigan? - Da.
- La căsuța de pe lac. - Da?
E o seară călduță de vară. Licuricii dansează pe cer.
Toată familia e aici.
Toți îți spun că va fi bine.
Da, așa e. Ce altceva?
Greierii cântă, lacul e liniștit...
și cerul e plin de stele.
Văd! Ce cer senin!
- Ce facem aici, BoJack? - Stăm pe verandă.
Îl ascultăm pe fratele tău cântând la pian și mâncăm înghețată.
- Înghețată de vanilie. - Da, așa e...
- Ce minunat! - Îi simți gustul, mamă?
BoJack, e delicioasă!
Subtitrarea: Irina Para