EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
PASS
Jeg må komme meg så langt bort fra Los Angeles som mulig.
Billettautomatene er bak deg og har alle svarene du trenger.
-Kan du ikke hjelpe meg? -Automaten har svarene.
Jeg kunne trengt litt personlig hjelp nå.
-Hvor vil du reise? -Jeg må dra i kveld. Hvor som helst.
Greit. Hanoi?
Vietnam! Ja! Perfekt! Takk!
Skal jeg bruke automaten?
Si noe snilt om meg. Automaten er sjefen min.
Jeg er Peter Sagal. Ikke vent.
-Ta telefonen. -Stefani?
Hei! Jeg vil bare ha en oppdatering om det du jobber med.
Noe dukket opp, og jeg... Hvor er du?
Jeg er i en ny, virkelighetstro 3D-spinningtime.
Nei, jeg bare sykler.
Vel, jeg landet nettopp i Vietnam...
Hvor er innholdet mitt, Diane?
Jeg trenger ord til nettsiden.
Den har ord nå, men jeg trenger yngre ord,
nyere ord, ferskere ord å mate til det umettelige beistet!
Greit, jeg kan skrive noe her.
Herlig! Mat beistet! Ha det!
Ti grunner til å besøke Vietnam.
En Girl Croosh-reiseguide.
Nummer én: for å finne tilbake til sine røtter.
Når man er oppvokst i USA,
føler man ikke noe bånd til sin vietnamesiske herkomst,
og foreldrene gir deg lite for å fylle inn det som mangler.
Kaller du det et kast?
Med en sånn arm blir du sendt tilbake til AAA-klassen!
-Pappa, hvor kommer vi fra? -Fra Boston, din dumrian!
Hvorfor tror du jeg har denne dialekten?
Det vet jeg, men hva er bakgrunnen vår? Hvorfor ser jeg ikke ut som alle andre?
Drit i det, din kødd.
Du er akkurat som alle andre, og ikke la noen påstå noe annet.
Du kan jo gi meg litt kulturell kontekst,
siden du er professor i vietnamesisk historie ved Tufts.
Det er jobben min, Deedee.
Jeg ber ikke deg ha mensen på en fridag.
Hva? Pappa... Greit.
Men nå er du her. Endelig.
Det er fint å se navnet ditt overalt
og så mange fjes som ser ut som ditt.
Beklager. Jeg kan ikke...
Jeg...
Jeg forstår deg ikke.
Leter du etter ham?
Unnskyld.
Det er mer fremmed enn forventet, men det er bra.
Man vil jo fordype seg og få en full "non-LA"-opplevelse.
NÓN-LÁ-HATTER
Noen ganger, for å finne seg selv,
må man komme seg så langt unna det man...
Unna vei! På sett!
Filmprat!
Unnskyld meg? Hei.
-Hva skjer her? -Er det ikke spennende?
Amerikanske filmskapere spiller inn en film med Laura Linney!
Den handler om en nyskilt kvinne som skal finne seg selv i Vietnam.
Du kom hit for å finne røttene dine,
men nå føler du deg dum fordi du trodde at det var mulig.
Du tar på deg klærne du kjøpte, og de føles som et kostyme.
Dette er ikke hjemmet ditt. Du er en turist her.
Grunn nummer to: Du kan være en turist her!
Kan jeg få nummer to?
-Nummer to? -Ja.
Nummer to.
Takk.
Noen ganger er det fint å ta ferie
og glemme alt man forlot...
-Jeg er Peter Sagal. Ikke vent... -Hallo?
-Diane! -Hei, Mr. Peanutbutter.
Går det bra? Du dro fra festen uten å si ha det.
Jeg bare: "Uff, hvor ble Diane av?"
Så ble jeg distrahert fordi Todd satte tunga fast i isskulpturen.
Da vi fikk ham løs, var tunga hans nummen, så han snakket skikkelig rart.
Det skapte problemer for ham da mafiasjefen i rulleskøytehallen
trodde han mobbet hans døve søster.
Beklager. Dette ble en Todd-historie. Poenget er, har du det bra?
Ja visst. Unnskyld.
Jeg måtte nå et fly, så... Jeg er i Vietnam nå.
-Jøss! -Men jeg kommer snart tilbake.
Da må jeg få hente deg på flyplassen.
Det går bra. Det er så mye trafikk.
Du vet jo at jeg elsker trafikk.
Da får jeg lest alle de artige nummerskiltene.
Greit. Takk.
Flott. Du, det er noe jeg må si.
Jeg er glad jeg ikke betaler mobilregningen din,
for dette må koste deg en formue!
Med mindre du bruker en internasjonal plan.
Selvfølgelig! Men nå må jeg legge på.
Samtalen har nådd en naturlig slutt. Ha det.
Nummer tre: Fordi du er singel nå og kan gjøre som du vil.
Er det ikke flott å være singel?
Jo, gjett om!
Jeg elsker at vi er modne nok til å beholde kontakten.
Andre skilte par takler det ikke.
Men vi takler det kjempebra, siden vi er bedre enn dem.
Er vi det beste skilte paret?
-Jeg tror kanskje det. -Ja.
Hvordan går det med skilsmissepapirene?
-Det er lenge siden... -Hei!
Jeg heter Pickles. Har dere spist her før?
-Ja. -Vel...
Det funker sånn at dere ser på en meny,
velger det dere vil ha, og så betaler dere til slutt.
Som på en restaurant.
-Herlig! -Hva med noe å drikke?
Vann, takk.
-Jeg elsker vann. -Samme her! Sytti prosent av meg er vann!
-Greit... -Samme her! Tenk det!
To glass vann. Takk.
Så... Mr. Peanutbutter. Skilsmissepapirene.
-Vi må... -Meg igjen. Samme hund som før.
-Vet dere hva dere vil ha? -Skal vi få vannglassene?
-Nei, det glemte jeg. Hva med mat? -Hva liker du her?
-Hvorfor spør du... -Jeg liker alt.
Når skiftet er over, heller jeg all restematen i et trau og spiser den.
-Ikke si noe til sjefen. -Nei da.
Det høres eklektisk og deilig ut. Jeg tar et trau med alt.
-Greit, og... -Jøss! Noen er overhodet ikke sulten!
Jo da! Jeg er kjempesulten!
Jeg tar cobb-salaten!
-Hvorfor føyer du henne? -Hun er gøyal.
Hvis vi fortsatt var gift, hadde nok dette utløst en voldsom krangel
som ikke engang handlet om servitrisen.
Men siden vi ikke er gift, kan jeg bare gi blaffen.
-Dette er skikkelig bra. -Kjempebra.
Vi klarer oss kjempebra.
Men...
Innimellom blir jeg ensom i det store huset helt alene.
Kan du ikke ha en innflyttingsfest?
Ja! Nå som du ikke har ei slem kone som hater fester, kan du slå deg løs.
Greit, men bare hvis du kommer. Lover du?
Jeg kommer hvis du har skilsmissepapirene.
Meg igjen. Hva bestilte du? Jeg skrev det ikke ned.
Trauet! Han vil ha trauet!
Øh... xin... loi. Snakker du noe engelsk?
Vi har gått oss vill.
Jeg snakker mye engelsk.
-Å! Engelsken din er kjempegod! -Jeg er amerikansk.
Ja. Amerikansk. Vi kommer fra Amerika.
Jeg kommer fra Amerika.
Nei. Meg Amerika. Du Vietnam.
Nei. Meg Amerika.
-Meg Amerika! -Meg Amerika også.
Meg er også Amerika.
Nummer fire: for å møte nye mennesker!
Hall-o. Jeg er med i filmen.
Jeg kan ikke vietnamesisk, men jeg vil ha en drink.
Øl?
Glugg-glugg?
Nummer fem: kom deg ut av dine vante omgivelser.
Vi jobber så hardt med å dyrke hjemmene våre,
men de er bare steder hvor vi gjentar negative atferdsmønstre.
-Der. Den siste. -Og den første.
Jeg bar inn resten mens du "tøyde". Det var den hjelpen.
Trengte du hjelp med å avgjøre om dette stedet er et høl?
Hjelpen er på vei.
-Det er et høl. -Jeg liker det.
Det er rimelig, og det føles bra å klare seg selv.
Bare kom til meg når dette stedet gjør deg trist.
Du må si: "Jeg er ei ynkelig jente med en grusom leilighet."
-Men du kan overnatte. -Jeg er stolt av hjemmet mitt.
-Hvor fant du dette skrotet? -Det er ikke skrot.
Jeg tømte minilageret mitt.
Dette er ting kule Diane måtte bli kvitt da hun flyttet inn hos gamle Peanutbutter.
Kan vi endelig slenge dritt om ham?
At han har hundeånde og røyter overalt,
eller er dette en felle hvor jeg slenger dritt,
du nikker med, dere blir sammen igjen, og du hater at jeg sa hva jeg mente?
Når har du ikke sagt hva du mente? Det er det eneste du gjør.
Det lukter rart her. Jeg vil hjem. Jeg sier ikke alt.
Jo. Det fins ingenting du ikke har fortalt meg.
Har jeg sagt at det lukter rart her?
Ja. Hjelp meg med sofaen.
Bare begynn, du. Jeg må tøye først.
-Vi er fortsatt gode venner. -Hasene...
Jeg skal på innflyttingsfesten hans. Heng deg på!
"Heng deg på"?
Bare fordi du har sofaen til ei jente i tjueårene,
er du ikke ung nok til å si "heng deg på".
Sånn.
Herlig! Dette er livet mitt nå!
-Hva skjer? -Hei, Diane.
Kakerlakkene i IT prøvde å danne fagforening,
så jeg tilkalte en skadedyrutrydder.
-Hva? -Nei, jeg mente forhandler.
Hvem var det jeg tilkalte? Uansett, teltet må stå her i en måned.
Kan du jobbe hjemmefra?
Jeg trenger den lista om fem styrkende roller for kvinner over 40,
som burde blitt spilt av Jennifer Lawrence.
-Hva var det? -Forhandlinger. Ha det!
Nummer seks: for å gjøre jobben din til en jobbeferie.
I denne digitale tidsalderen
kan det være inspirerende å jobbe utenfor et tradisjonelt kontor.
Jeg er ei ynkelig jente med en grusom leilighet.
Stig på.
Greit, ett glass til, og så drar jeg hjem.
Ta gjesterommet!
Jeg kan gjøre det hjemmekoselig for deg med urinflekker og polititeip.
Takk, men jeg ser frem til å være alene.
Jeg kan gjøre som jeg vil.
Jeg kan stå opp midt på natta og dra til Disney World, eller... Vietnam.
Mener du faktisk Vietnam, eller som da Old Navy sa
at de trengte et friskere fjes til reklamene sine,
-og de valgte Sherman Hemsley? -Hva?
Det var mitt Vietnam.
Jeg mener at jeg kan gjøre alt jeg har drømt om.
-Jeg har det kjempebra. -Fantastisk!
Kjempebra.
Det er det folk ikke skjønner om meg.
Jeg har det også kjempebra. Jeg har en ny jobb,
så jeg skal holde meg på matta og bli nykter.
Jeg lager et system hvor jeg bare drikker litt om dagen.
Dette er juksedagen.
Er det ikke snålt at dette er første gang vi begge har vært single samtidig?
Jo... Hvorfor er det snålt?
Altså, jeg synes det er snålt, men du kan si det først.
Det er bare... Kom igjen! Du vet hvorfor.
Det er bare snålt. Altså, vi kunne begynt å kline nå.
-Hva? -Jeg sier ikke at vi burde det.
Nei, jeg sier bare at vi kunne gjort det, og det er snålt. Det er det jeg sier.
Sikkert.
Ikke at jeg ville gjort det. Herregud! Så ekkelt!
-Du er ekkel. -Du er slem.
Det har jeg lov til. Jeg skal skille meg.
Du har to skilsmisseunnskyldninger igjen, men så er det nok.
Kanskje jeg bør gå.
Vil du ikke overnatte? På gjesterommet?
Nei, for det vil bety at jeg bor her.
Jeg kan ikke bo her igjen etter forrige gang.
-Hva mener du? Det var gøy. -Nei.
Jeg var ute å kjøre, og du etterlot meg med ansvaret
mens du dro et eller annet sted. Michigan?
Nei, den gangen havnet jeg i New Mexico.
Jeg bodde hos en familie og ble kjent med dattera, men...
Men alt løste seg, og jeg kjøpte en båt og kom tilbake. Slutt.
Greit, kompis.
Diane, kan jeg stille deg...
Å. Ja visst.
Grunn nummer syv til å besøke Vietnam: Terapeuten din sier det!
-Har du vurdert å reise bort? -Det trenger jeg ikke. Jeg har det bra.
En annen klient hadde en vanskelig andre skilsmisse.
Vi kan kalle henne "Demi M".
Og la oss si at hennes første mann het "Bruce".
Du mener Demi Moore.
Jeg kan ikke dele personlig informasjon om klientene mine.
Det må du ha respekt for.
-Hun og hennes andre mann... -Ashton.
Det kan jeg ikke si.
De dro på tur, og det hjalp henne med å bearbeide ting på en ærligere måte.
Jeg ser meg selv veldig tydelig allerede.
Det jeg ser, er at jeg er fornøyd med valget mitt.
En annen av klientene mine, Angelina J,
som har mange adoptivbarn...
-Er hun skuespillerinne? -Nei, hun ser på seg selv som regissør.
Vent, snakker du om meg når du møter andre klienter?
Å, kjære deg! Nei.
Beklager at jeg forstyrrer, men jeg har lyst på en øl.
Kan du hjelpe meg?
Å, jøye meg. Takk.
Jeg vet at du ikke forstår meg, men jeg er en grepa amerikaner.
Vil du ta en tur til markedet?
Jeg føler meg helt fortapt der ute,
og jeg kunne trengt en innfødt til å vise meg rundt.
Ålreit!
Grunn nummer åtte: for å finne ditt nye jeg.
Du lar en kjekk fremmed følge deg gjennom markedet i Hanoi.
Luktene, lydene og smakene sender deg til en annen virkelighet.
Han forteller deg ting han tror du ikke forstår, om livet sitt i USA.
Det er frigjørende å være den han tror du er.
En som ikke er bundet av sin egen historie eller tristesse.
Dette er en person som kan gjøre akkurat hva hun vil.
Jeg vet at dette er sprøtt, men selv om du ikke forstår et ord av det jeg sier,
så føler jeg at vi har et ordentlig bånd.
Jeg vil vise deg noe.
Dette er Ha Long-bukta.
Laura Linney kommer hit for å finne seg selv.
Du har sikkert aldri vært på et filmsett før, hva?
Jeg er en grip. Sjef for gripavdelingen. Jeg styrer sjappa her.
Det er så kult å se jobben min gjennom dine øyne.
Faen! En fallende lyskaster!
Unnskyld!
Snakker du engelsk?
Nei, jeg har bare hørt noen si den setningen i en amerikansk film.
Og den setningen.
Og ja, jeg kan engelsk.
-Hva? -Jeg er fra LA.
Så du har bare latt som hele tida?
Jeg følte faktisk noe spesielt her.
Jaså? Det var ikke snålt at du snakket to timer i strekk uten at jeg sa noe?
-Eller var det det som var spesielt? -Jeg har ikke gjort noe galt. Du løy!
Greit, og du fikk leke Miss Saigon, så skal vi si at vi er skuls?
-Kom deg av settet mitt! -Ditt sett? Godt forsøk.
Jeg vet hva en grip gjør. Du er i beste fall en lysassistent.
-I beste fall. -Kødder du med meg?
Hvorfor skjer dette hver gang jeg er på location?
Grunn nummer ni til å besøke Vietnam:
For å komme seg ut av den gamle tralten.
Er det for likt nummer fem? Å komme seg ut av vante omgivelser?
Nei, det er noe annet. Samme det.
Hei. Hva gjør du her?
Vi skal på fest. Du ba meg "henge meg på".
-Hvorfor ser du sånn ut? -Liker du det?
Det er mitt nye, morsomme jeg.
Terapeuten mente jeg måtte ut av den gamle tralten. Jeg er helt enig.
Det var mest jeg som mente det, men terapeuten også.
-Har du fått en lengre hals? -Jeg har ikke fått en lengre hals.
Det er en ny sveis. Ser halsen min lang ut?
Nei, du ser faktisk flott ut.
Ikke prøv å utnytte sårbarheten min.
Herregud! Jeg prøvde å gi deg en kompliment!
-Slapp av. Jeg spøkte. -Gjorde du?
-La oss gå på festen. -Du er umulig.
Du hater fester.
Det gjør jeg ikke. Du hater fester.
-Jeg er artig. -Bare glem det.
Unnskyld. BoJack...
Sveisen er flott. Mr. Peanutbutter vil elske den.
MR. PEANUTBUTTERS INNFLYTTINGSFEST
Hei, Diane! Jeg liker det du har gjort med halsen.
Har du sett den isskulpturen?
Jeg kommer ikke til å slikke den. Ta det helt med ro.
Uansett, jeg kan ikke bli så lenge. Jeg må til rulleskøytebanen senere.
Håper det ikke er noen mafiasjefer der.
Hva er det jeg sier? Så merkelig!
-Har du sett Mr. Peanutbutter? -Vet ikke. Sjekk biblioteket.
Jeg må gå. Jeg må sende et brev, så jeg må slikke frimerket.
Jeg håper jeg husker å gjøre det før jeg tar på meg rulleskøytene,
så jeg ikke bommer på frimerket med tunga, ruller ned trappa med tunga ute
og treffer isskulpturen med tunga.
Det hadde vært ganske dumt, men det hadde ikke vært ulikt meg.
Hvem er disse menneskene?
-Mr. Peanutbutter! Der er du! -Diane! Fin sveis!
-Denne? Nei... -Jo!
Den fremhever halsen på... halsen din.
Greit. Vel, det...
Ikke gå noe sted. Jeg vil prate med deg.
-Å... Hvordan...? -Erica!
Hva gjør du med ei likkiste i barnestørrelse?
Herregud! Går det bra med deg? Jeg så alt.
Ja, det går bra.
Jeg kan ikke velge en side, siden jeg er venner med dere begge.
Men vit at samme hva som skjer, så støtter jeg deg, og ham også.
Hvis du trenger noe, så er det bare å spørre.
Jeg skal være din klippe, så lenge det ikke strider
mot at jeg også er Mr. Peanutbutters klippe.
Eller med jobben, som spiser opp mye tid. Jeg må ta denne.
Flip? Er vi sikre på at vi trenger strippeklubbsettet?
Så snart vi har betalt depositumet, kan vi ikke få det igjen.
Grunn nummer ti til å besøke Vietnam: Man må dra for å kunne komme hjem igjen.
- Hallo? -Hei.
Hei.
Jeg er lei for at jeg har vært så rar. Jeg har en del å stri med.
Jeg vet det.
Ja, og jeg kan virkelig trenge en venn nå.
Skjønner du hva jeg mener? En venn?
Ja, jeg skjønner.
Greit. Takk.
-Dette er Diane, forresten. -Nguyen?
Jepp. Nguyen.
Du vet ikke hvordan livet blir når du kommer hjem,
men det kan være bra. Det betyr at hva som helst kan skje.
-Herregud! Du er Laura Linney! -Det får jeg høre støtt og stadig.
Og det er sant. Jeg er Laura Linney.
Beklager, men jeg er nødt til å spørre.
Hva skjer på slutten av filmen du spilte inn?
Du skiller deg og skal finne deg selv i Vietnam, men hvordan ender det?
Jeg klarer å finne meg selv. En klone.
Og hun er sammen med eksen min.
Jeg blir rasende og dreper ham med en machete,
men først innser jeg at hele greia strekker seg helt til topps.
Så jeg og klonen må slå oss sammen og dra til Dubai.
Mye av det skal bare etablere serien.
-En actionfilm? -Og en kjærlighetshistorie.
Jeg og klonen har en heftig klinescene. Den er sexy, men også veldig progressiv.
Kan jeg få flere saltkringler? Jeg er Laura Linney.
Men ingen av de grunnene er grunnen til at du dro til Vietnam.
Hei, fremmede.
ANKOMST
Hvis du og advokaten er fornøyde med det, kan du signere og gjøre det offisielt.
-Skilsmisse fullført. -Hurra.
-Vi klarte det. -Ta den, ekteskapet vårt!
-Vel, da sees vi vel? -Jepp.
-Jeg skulle... -Beklager.
Beklager. Vi gjør det.
-Ha det bra. -Greit.
Vent. Det er noe jeg må fortelle deg.
Jeg vet ikke hvordan jeg burde si dette, men...
Jeg er sammen med noen. På en romantisk måte. Som ikke er deg.
Det var nok ikke den beste måten å si det på.
Som sagt, så prioriterer jeg å være en støtte for..
Vent litt. Stuart!
Det står en brannslukker under bordet. Er det det som brenner? I så fall...
Den egentlige grunnen til at man drar til Vietnam,
er fordi man tilfeldigvis ser sin vordende eksmann kysse noen andre.
Først tenker man: "Det er bare en flørt. De er fulle, og det er en fest."
Så legger han hånda på korsryggen hennes, slik han gjorde med deg.
Det betyr: "Jeg har deg."
Når han gjorde det med deg, følte du deg trygg.
Og du innser at han aldri vil gjøre det med deg igjen.
Og det knuser hjertet ditt, igjen...
...etter at hjertet ditt ble så knust at du ikke trodde det kunne bli mer knust.
Du trodde det var trygt.
Men det finner nye måter å bli knust på.
Det var du selv som ba om dette...
...men nå som du har det, er du helt fortapt...
...uten noe kompass eller kart eller anelse om hva du skal gjøre.
Så du drar til Vietnam.
Du tror du vil finne et fellesskap, en tilknytning til noe større,
men det gjør du ikke.
Du føler deg faktisk enda mer ensom enn du var før du dro.
Men... du overlever.
Du innser at du kan overleve å være alene.
Jeg er glad på dine vegne.
Tekst: Aleksander Kerr