EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
PASS - USA
Jag måste komma så långt från Los Angeles som möjligt.
De behändiga biljettskärmarna bakom dig har alla svar du behöver.
-Kan inte du hjälpa mig? -Skärmen har alla svar.
Jag behöver verkligen personlig uppmärksamhet just nu.
-Vart vill du åka? -Jag måste åka i kväll. Vart som helst.
Okej... Hanoi?
Vietnam! Ja, perfekt! Tack!
-Ska jag knappa in det på skärmen? -Ja.
Och säg trevliga saker om mig. Skärmen är min arbetsledare.
Jag är Peter Sagal. Vänta, vänta inte.
-Svara i telefonen. -Stefani?
Tjena, tjejen! Jag tänkte kolla upp det klickbara innehållet du jobbar på.
Du, nånting dök upp och jag... Var är du?
Jag kör ett nytt, omslutande 3D-spinningpass.
Vet du vad? Jag cyklar bara.
Jaha. Jag landade precis i Vietnam...
Var är mitt innehåll, Diane?
Jag behöver ord till min sajt.
Det finns ord där, men jag behöver yngre ord,
nyare ord, färskare ord, för att mata den omättliga besten!
Jag skriver nåt medan jag är här.
Jag älskar det! Mata besten! Hej då!
Tio skäl att åka till Vietnam.
En personlig reseguide från Girl Croosh.
Nummer ett: För att knyta an till sina rötter.
Född och uppvuxen i USA
har du aldrig känt anknytning till ditt vietnamesiska ursprung.
Dina föräldrar fyllde inte direkt i luckorna.
Kallar du det fastball?
Med en sån arm lär du bli nerkickad till AAA-nivån, din jävel!
-Pappa, var kommer vi ifrån? -Boston, din dumsnut.
Därav den här felfria, lokala dialekten.
Det vet jag, men jag menar, vad har vi för bakgrund?
Varför ser jag inte ut som de andra?
Sluta klaga, idiot.
Du är precis som alla andra, och låt ingen säga nåt annat.
Du kan väl ge mig ett kulturellt sammanhang,
eftersom du är professor i vietnamesisk historia.
Herregud, Deedee, det är mitt jobb.
Jag skulle inte be dig ha mens på din lediga dag.
Va? Pappa, det... Okej.
Men nu är du äntligen här.
Det är trevligt att se ditt namn överallt
och så många ansikten som liknar ditt.
Förlåt... Jag talar inte...
Jag...
Jag förstår inte.
Letar du efter honom?
Förlåt.
Det är mer främmande än du väntade dig, men det är bra.
Du ville fördjupa dig på riktigt och få den fullständiga icke-L.A.-upplevelsen.
ICKE-LA-HATTAR!
TRÖTTA TIGERNS VÄRDSHUS
Ibland, för att finna sig själv,
måste man komma så långt man kan från sin värld...
Ur spår! Filmen rullar!
Filmspråk!
Ursäkta. Hej.
-Vad är det som pågår? -Visst är det spännande?
Amerikanska filmskapare gör en film med Laura Linney!
Om en nyskild kvinna som far till Vietnam för att finna sig själv.
Du ville få kontakt med dina rötter,
men nu känner du dig dum för att ens ha trott att det var möjligt.
Du tar på dig kläderna du köpte, och de känns som en utklädnad.
Det här är inte ditt hem. Du är turist här.
Skäl nummer två: Du kan vara turist här!
Kan jag få nummer två?
-Nummer två? -Ja.
Nummer två.
Tack.
Ibland är det bara skönt att ta semester och glömma allt du lämnat bakom dig...
-Jag är Peter Sagal. Vänta, vänta inte... -Hallå?
-Diane! -Hej, mr Peanutbutter.
Mår du bra? Du lämnade festen utan att säga adjö.
Jag bara: "Oj då, var är Diane?"
Jag blev distraherad,
för Todd fastnade med tungan i isskulpturen.
När vi fick loss honom
var tungan helt domnad, så han pratade jätteroligt.
Han hamnade i en jobbig situation när maffiachefen vid rullskridskobanan
trodde han drev med hans döva syster.
Förlåt, det här blir snart en Todd-historia.
Poängen är, mår du bra?
Jadå, förlåt.
Jag hade ett plan att hinna med, så... Jag är i Vietnam.
-Oj. -Men jag är snart tillbaka.
Låt mig hämta dig på flygplatsen.
Äsch, det behövs inte. Du ska inte behöva trotsa trafiken.
Du vet att jag älskar trafik.
Jag får en chans att läsa nya, roliga registreringsskyltar.
Okej. Tack.
Bra. Jag måste säga en sak...
Jag är glad att jag inte betalar din telefonräkning,
för det här samtalet måste kosta en förmögenhet.
Om du inte köpte ett internationellt abonnemang?
Klart jag gjorde! Men nu måste jag lägga på.
Vårt samtal har nått ett naturligt slut. Hej då!
Nummer tre: För att du är singel nu
och kan göra vad du än vill.
Visst är det fantastiskt att vara singel?
Jajamänsan!
Jag älskar att vi är mogna nog att vara en del av varandras liv.
Jag vet! Andra skilda par pallar inte det.
Men vi pallar det perfekt, för vi är bättre än de.
Är vi det bästa skilda paret?
-Så kan det nog vara. -Ja.
Hur går det med skilsmässopapperen?
-Det har gått flera veckor... -Hejsan!
Jag heter Pickles. Har ni ätit här förut?
-Ja. -Tja...
Här funkar det så att ni läser menyn och väljer det ni vill ha.
Jag kommer ut med det och sen betalar ni.
Som på restaurang.
-Det låter jättebra. -Nåt att dricka?
Bara vatten, tack.
-Herregud, jag älskar vatten! -Jag också! Jag är 70 procent vatten!
-Okej... -Jag också! Vad är oddsen för det?
Två vatten, alltså. Tack.
Så... mr Peanutbutter, skilsmässopapperen.
-Vi måste... -Det är jag igen, samma hund som förut.
-Vet ni vad ni vill beställa? -Hämtar du vatten åt oss?
-Nej, jag glömde det. Maten, då? -Vad gillar du här?
-Nej, varför frågar du...? -Jag gillar allt.
När mitt skift är över brukar jag ta allas rester,
stoppa dem i ett tråg och äta upp dem.
-Men säg inget till min chef. -Ingen fara.
Men det låter blandat och läckert. Jag tar ett tråg med allt.
-Okej, och... -Wow, nån verkar visst inte vara hungrig.
Jo, jag är det! Jag är jättehungrig.
Och jag tar en Cobbsallad!
-Varför låter du henne hålla på? -Hon är kul.
Om vi fortfarande var gifta,
skulle det här räcka för att starta ett storgräl
som inte ens gäller servitrisen. Vi skulle gräla hela natten.
Men eftersom vi inte är gifta kan jag bara strunta i det.
-Det här är verkligen bra. -Jättebra.
Det går så bra för oss.
Fast...
Ibland känner jag mig ensam i det där stora huset.
Du kan väl ha en inflyttningsfest?
Ja! Nu när du inte har en elak fru som hatar fester
kan du äntligen leva livet.
Okej, men bara om du kommer. Lovar du det?
Jag kommer om du har skilsmässopapperen klara.
Jag igen.
-Vad beställde ni? Jag skrev inte ner det. -Tråget! Han vill ha tråget!
Eh, xin...loi. Pratar du nån engelska?
Vi...är...vilse.
Jag pratar faktiskt all engelska.
-Åh! Din engelska är mycket bra. -Jag är amerikan.
Ja, amerikan. Vi kommer från Amerika.
Jag är från Amerika.
Nej. Jag Amerika. Du Vietnam.
Nej. Jag Amerika.
-Jag Amerika! -Jag Amerika också.
Mig vara också Amerika.
Nummer fyra: För att träffa nya människor.
Hall-å. Jag är med filmen.
Ingen vietnamesiska, men jag vill ha en drink.
Öl?
Klunk-klunk?
Nummer fem: Ta dig ut utanför din naturliga miljö.
Vi jobbar alla hårt med att förfina våra hem,
men vad är de annat än ett ställe där man upprepar negativa mönster?
-Där. Den sista. -Och den första.
Jag bar in allt det andra medan du "stretchade".
Tack för "hjälpen".
Behöver du hjälp med att bedöma om det här är ett ruckel?
Hjälpen är på väg.
-Det är ett ruckel. -Jag gillar det.
Det är vad jag har råd med, och det känns bra att göra det själv.
När stället gör dig för ledsen kan du alltid komma förbi.
Du ska säga: "Jag är en sorglig tjej med en hemsk, smutsig lägenhet"...
-...men du får slagga där. -Detta är mitt hem. Jag är stolt över det.
-Var kommer allt skräp ifrån? -Det är inte skräp!
Jag tömde mitt förråd.
Det här är det den coola, 20-åriga Diane fick stoppa undan
när hon flyttade in hos gamle Peanutbutter.
Kan vi äntligen snacka skit om mr Peanutbutter?
Som hans hundandedräkt och hur han hårar överallt.
Eller är det här en bluff där jag snackar skit
och du nickar, sen blir ni ihop igen,
och du hatar mig för att jag var ärlig?
När har du nånsin inte varit det? Du är inget annat än ärlig.
Det luktar konstigt. Jag vill gå hem.
-Jag säger inte allt. -Jo. Det finns inget du inte har sagt.
Har jag sagt att det luktar konstigt här?
Ja. Hjälp mig med soffan.
Börja du. Jag måste stretcha först.
Mr Peanutbutter och jag är fortfarande vänner.
Knäsenorna.
Jag ska på hans inflyttningsfest. Du borde komma med.
"Komma med"?
Diane, bara för att du har en 20-årings soffa
är du inte ung nog att säga "komma med".
Så där.
Jag älskar det! Det här är mitt liv nu.
-Vad händer här? -Åh, hej, Diane.
Kackerlackorna på IT-avdelningen försökte bilda ett fack, så jag ringde en utrotare.
-Va? -Förlåt, jag menar en förhandlare.
Vänta. Vem ringde jag? Men tältet blir kvar i en månad.
Kan du jobba hemifrån?
Jag behöver artikeln om fem starka kvinnoroller för kvinnor över 40
som Jennifer Lawrence skulle göra bättre.
-Vad var det där? -Åh, förhandlingar. Hej då!
Nummer sex: För att göra jobbet till en jobbsemester.
I denna uppkopplingens era
kan arbete utanför en traditionell arbetsmiljö sporra kreativiteten.
Jag är en sorglig tjej med en hemsk, smutsig lägenhet.
Stig på.
Okej, ett glas till, sen ska jag åka hem.
Du kan väl ta gästrummet? Jag kan fixa urinfläckar på mattan
och polisavspärrningar, så det känns mer hemtrevligt.
Tack, men jag gillar att vara ensam.
Jag kan göra vad jag vill.
Jag kan ge mig av mitt i natten och åka till Disney World eller Vietnam.
Menar du bokstavligen Vietnam, eller som när Old Navy sa
att de ville ha ett "fräschare ansikte" i sina reklamfilmer...
-...och valde Sherman Hemsley? -Va?
Det var mitt Vietnam.
Jag menar att jag äntligen kan göra allt jag alltid har velat.
-Jag är på ett jättebra ställe i livet. -Härligt!
Ett jättebra ställe.
Det är det folk inte fattar med mig.
Jag är också på ett jättebra ställe. Jag har ett nytt jobb på gång,
så jag ska hålla mig på den smala vägen och bli spiknykter.
Jag jobbar på ett system så att jag bara dricker lite varje dag.
Det är min fuskdag i dag.
Är det inte konstigt att det här är första gången vi är singel samtidigt?
Ja. Varför är det konstigt?
Jag vet ju varför jag tycker att det är konstigt, men börja du.
Det är bara... Kom igen, du vet varför.
Det är bara konstigt. Vi skulle typ kunna hångla nu.
-Va? -Jag säger inte att vi borde göra det.
Nej. Jag säger bara att vi skulle kunna det, och det är konstigt.
Jaha. Jag antar det.
Inte för att jag skulle. Herregud, så äckligt.
-Du är äcklig. -Du är elak.
Jag har lov att vara elak. Jag ska skilja mig.
Okej, du får två till "skilsmässoelakheter", men det är allt.
Jag kanske borde gå.
Säkert att du inte vill stanna... i gästrummet?
Nej. Då skulle jag bli kvar här.
Och jag kan inte bli kvar här efter vad som hände senast.
-Vadå? Det var ju kul. -Inte alls.
Jag var helt förstörd, och du lät mig ta hand om allt,
och drog, vem vet vart. Michigan?
Nej. Den gången hamnade jag i New Mexico.
Jag bodde hos en familj, fick bra kontakt med dottern, men...
Som tur är löste sig allt.
Jag fick en båt och kom tillbaka. Punkt slut.
Okej, polarn.
Du, Diane, får jag ställa en...
Åh. Ja.
Skäl nummer sju att åka till Vietnam:
Din terapeut säger åt dig att göra det.
Har du funderat på att åka i väg ett tag?
Det behövs inte. Jag mår bra.
En annan klient gick igenom en överraskande svår andra skilsmässa.
Vi kan kalla henne "Demi M".
Och vi kan kalla hennes förste make "Bruce".
Du pratar om Demi Moore.
Du vet att jag inte kan lämna ut personlig information om mina klienter, Diane.
Respektera det.
-Men hon och hennes andre make... -Ashton.
Jag får inte säga. De åkte bort.
Genom att frångå sina rutiner kunde hon bearbeta saker och ting mer ärligt.
Jag kan redan se mig själv tydligt.
Och det jag ser är att jag är nöjd med mitt val.
En annan av mina klienter, Angelina J,
-som har många adoptivbarn... -Skådespelerska?
Faktiskt inte. Hon ser sig själv som regissör.
Vänta lite. Pratar du om mig med dina andra klienter?
Åh, hjärtat! Nej.
Ursäkta att jag stör, men jag försöker beställa en öl.
Kan du hjälpa mig?
Åh, jösses. Tack så mycket.
Jag vet att du inte förstår, men jag är en fin amerikansk kille.
En bra kille.
Vill du ta en promenad till marknaden? Jag känner mig helt vilsen där ute
och skulle behöva en lokalbo som visar mig runt.
Så bra!
Skäl nummer åtta: För att upptäcka ett nytt jag.
Du låter en stilig främling följa dig genom Hanois marknader.
Lukterna, ljuden och smakerna förflyttar dig till en annan verklighet.
Han berättar historier som han tror att du inte förstår
om sitt liv i Amerika,
och det är befriande att vara den han tror att du är,
en person som inte är bunden av sin egen historia eller sorg.
Det är en person som kan göra vad hon än vill.
Det här är galet, men...
Även om du inte förstår ett ord av vad jag säger
känns det som om vi har fått kontakt.
Jag vill visa dig nåt.
Det här är Ha Long-bukten.
Laura Linney kommer hit för att finna sig själv.
Du har väl aldrig varit på en filminspelning förr, va?
Jag är passare. Verkställande passare. Jag sköter i princip allt.
Det är så coolt att se mitt jobb genom dina ögon.
Herrejävlar, en fallande strålkastare!
Förlåt!
Kan du prata engelska?
Nej... Jag hörde nån säga den meningen i en amerikansk film en gång.
Och den meningen. Och ja, jag pratar engelska.
-Va? -Jag är från L.A.
Så du bara låtsades hela tiden?
Jag kände faktiskt nåt speciellt.
Jaså? Kändes det inte konstigt
att du pratade i två timmar utan att jag sa nåt?
Eller var det det speciella?
Jag har inte gjort nåt fel. Du är en lögnare!
Okej, och du fick ditt lilla Miss Saigon -äventyr,
så vi säger väl att vi är kvitt?
-Försvinn från min inspelning! -Din inspelning? Bra försök.
Jag vet vad en passare gör. Du är på sin höjd elassistent.
-På sin höjd. -Skämtar du med mig?
Varför händer det här alltid mig när jag filmar på plats?
Skäl nummer nio att åka till Vietnam:
För att det är bra att bryta sina rutiner.
Är det för likt nummer fem: Gå utanför din naturliga miljö?
Nej, det är nåt annat. Det är okej. Sak samma.
Hej. Vad gör du här?
Vi ska till festen, minns du väl? Du bad mig "komma med".
-Varför ser du så annorlunda ut? -Gillar du det?
Det är ett helt nytt, kul jag.
Min terapeut tyckte att jag behövde bryta mina rutiner. Jag också, förstås.
Det var mest jag som tyckte det, men min terapeut...
-Har du fått längre hals, eller nåt? -Nej, inte alls.
Det är en ny frisyr. Får den min hals att se lång ut?
Nej. Du ser faktiskt fantastisk ut.
Försök inte utnyttja mig bara för att jag är sårbar just nu.
Herregud, kvinna! Jag försöker bara ge dig en komplimang!
-Lugn, jag skämtade bara. -Jaså?
-Kom så åker vi till festen. -Vad är det med dig?
Du hatar fester.
Jag hatar inte fester. Du hatar fester.
-Jag är kul. -Vet du vad? Glöm det här.
-Förlåt. BoJack... -Du.
Din frisyr är jättefin. Mr Peanutbutter kommer att älska den.
MR PEANUTBUTTERS INFLYTTNINGSSKIVA
-Hej, Diane! -Hej.
Jag älskar det du har gjort med halsen. Har du sett isskulpturen?
Jag tänker definitivt inte slicka på den. Oroa dig inte.
Visst.
Jag kan inte stanna länge,
för jag ska till rullskridskobanan senare.
-Hoppas inga maffiabossar är där. -Tja...
Vad är det jag säger? Så lösryckt!
-Har du sett mr Peanutbutter? -Jag vet inte.
Har du kollat i biblioteket? Jag måste dra.
Jag ska skicka ett brev och måste slicka frimärket.
Hoppas jag kommer ihåg att göra det innan jag sätter på rullskridskorna
så jag inte missar frimärket med tungan
och rullar nerför trappan med tungan ute
och slår i isskulpturen med tungan.
Det vore rätt illa, men också just likt mig.
Vilka är de här människorna?
-Mr Peanutbutter. Där är du. -Diane! Fin frisyr.
-Åh, den här? Nej, jag... -Ja!
Den framhäver verkligen halsen hos...din hals.
Okej, det...
Gå ingenstans. Jag vill prata med dig.
-Åh. Hur var...? -Erica!
Vad gör du här med en kista i barnstorlek?
Herregud, mår du bra? Jag såg allt.
Ja, jag mår bra.
Jag kan inte välja sida, för jag är jättenära vän med er båda,
men jag vill att du ska veta att jag finns här för dig, och där för honom.
Och om du nånsin behöver nåt, säg bara till
så ska jag vara din klippa, så länge det inte krockar med
att jag också är mr Peanutbutters klippa, eller med mitt jobb,
som jag är mycket upptagen med.
Förlåt mig, jag måste ta det här.
Hej, Flip? Ja. Behöver vi verkligen strippklubbsscenen?
När vi har betalat depositionen får vi inte tillbaka pengarna.
Skäl nummer tio att åka till Vietnam:
Du måste åka därifrån för att komma hem.
-Hallå? -Hej.
Hej.
Förlåt. Jag har varit konstig. Jag har det ganska jobbigt.
Jag vet.
Ja. Och jag behöver verkligen en vän just nu.
Förstår du? En vän?
Ja. Jag fattar.
Okej. Tack.
-Det är Diane, förresten. -Nguyen?
Ja. Nguyen.
Du är inte helt säker på hur livet blir när du kommer hem,
men det kanske är bra, för det betyder att vad som helst kan hända.
-Herregud, du är Laura Linney! -Det säger folk jämt.
Och det är sant. Jag är Laura Linney.
Förlåt om jag besvärar, men jag måste fråga.
Filmen du spelade in, vad händer i slutet?
Du skiljer dig och åker till Vietnam för att finna dig själv. Hur gick det sen?
Jag finner mig själv. Min klon.
Hon har flyttat ihop med mitt ex.
I svartsjukt raseri skär jag ut hans inälvor med en machete,
men först inser jag att allt är en stor konspiration.
Så jag och min klon måste slå oss ihop och åka till Dubai.
Det är uppbyggnad inför filmserien.
-Är det en actionfilm? -Och en kärlekshistoria.
Jag och min klon har en sexig hångelscen, som är het, men också mycket progressiv.
Kan jag få salta pinnar? Jag är Laura Linney.
Men inget av de skälen fick dig att åka till Vietnam.
Hej, främling.
ANKOMMANDE
Så om allt ser bra ut för dig och din advokat
kan du också skriva på, och sen är det officiellt.
-Skilsmässa fullbordad. -Jippi.
-Vi gjorde det. -Där fick vårt äktenskap så det teg.
-Tja, jag antar att vi ses. -Ja.
-Oj, jag skulle... -Förlåt, tänkte du...?
Förlåt. Gå hela vägen.
-Hej då. -Visst.
Diane, vänta. Jag har faktiskt nåt att berätta.
Jag vet inte hur jag ska säga det här, men...
Jag träffar nån.
Romantiskt. Nån som inte är du.
Det var nog inte bästa sättet att säga det på.
Så, som sagt,
att finnas där för dig är min högsta pri...
Vänta lite. Stuart!
Det finns en brandsläckare under mitt skrivbord. Är det det som brinner?
Det verkliga skälet att du åker till Vietnam
är för att du av misstag ser din blivande exmake
kyssa nån annan.
Först tänker du: "Det är en flört. Sak samma. De är fulla, det är fest."
Sen lägger han handen på hennes rygg precis som han brukade göra med dig.
Det betyder "Jag har dig".
När han gjorde det med dig fick det dig att känna dig trygg
och du inser att han aldrig kommer att göra så med dig igen.
Och det krossar ditt hjärta, igen...
...efter att det blivit så krossat
att du trodde att det aldrig kunde bli mer krossat.
Du trodde att det var säkert,
men på nåt vis hittar det ett nytt sätt att krossas på.
För även om det var du som bad om det här...
...driver du helt fritt nu när du har fått det.
Utan kompass, karta, eller nåt hum om vart du ska eller vad du ska göra.
Så du åker till Vietnam.
Du tror att du kan hitta gemenskap, en anknytning till nåt större,
men det gör du inte.
Du känner dig faktiskt mer ensam än innan du åkte i väg.
Men...du överlever.
Du lär dig att du kan klara av att vara ensam.
Jag är glad för din skull, mr Peanutbutter.
Undertexter: Magnus Karlsson