EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Jag vet, jag vet. -Jag är bara glad att du kom.
Servitörerna började bli misstänksamma. - Jag ljög inte! Jag har en fru!
-Okej. Du försöker skämma ut mig. -Och jag lyckades. Nu mår jag bra.
-Hej på dig. -Hej.
Lång dag på kontoret?
-Jag förlorade dem. -Nej.
Under alla mina år inom medling
har jag aldrig misslyckats med att lösa en dispyt.
Jag är Mary-Beth, medlingsexperten.
Du hjälpte dem säkert ändå.
-Terapeuta mig inte. -Men du är så enkel.
-Du får mig att tro att jag är bra på det. -Hur har du haft det?
-Jobbig vecka. -Berätta.
-Jag borde inte prata om mina patienter. -Kom igen.
Du kan ju ändra deras namn och identifierande särdrag.
Okej. Det här är en berättelse om...
Bo... Bo... BoBo, den ångestfulla zebran.
BOBO, DEN ÅNGESTFULLA ZEBRAN
Det började i måndags.
-Jag hade ett möte med Diane...a. Diana! -Som Diana, Valarnas prinsessa?
Precis.
Det är så svårt att vara prinsessa. Jag kan inte göra allt för alla valar.
Du undviker frågan. Vi måste prata om BoBo-bandet.
-Vad är BoBo-bandet? -Hon fick nyligen en inspelning...
...med sin vän BoBo, den ångestfulla zebran.
På båten. Det var en tjej. I New Mexico.
Hon litade på mig. Och jag är en zebra.
-Vilken tjej pratar han om? -Jag vet inte.
"Tjej" låter ungt, va? Vad det än är, måste det vara illa.
Varför berättade han inte annars?
Du bär inte ansvaret för andras dysfunktion.
Jag tar upp det i min bok Bär du ansvaret för andras dysfunktion?
Spoilervarning: Det gör du inte!
Jag vill prata med honom om det, men han är som ett öppet sår.
Hör på! Ni kanske har hört att min mamma dog nyligen.
Jag vet att ni är bekymrade, men det ska inte påverka mitt arbete.
Jag är här och jag mår bra. Jag vill fokusera på serien.
Så bete er som vanligt och var extra snälla mot mig
för att jag är en känd skådis och inte för att mamma dog.
Tack. Bra.
Det var vad jag ville. Fortsätt som vanligt.
Bra, för jag vill inte prata om mamma.
-Har du hört att min mamma dog? -Ja, men du vill väl inte prata om det?
Nej. Rätt skumt att hon dog, va?
-Vill du prata om det? -Nej. Men det är skumt.
-BoBo. Jag beklagar sorgen. -Och jag vill inte prata om det.
Är du besatt av min mamma, eller? Det är du som har problem.
Han vill nog att jag tröstar honom, men jag är arg.
Ni kanske behöver lite distans. Du kan säga att du måste fokusera på jobbet.
Vilket jobb? Flippy låter mig inte göra nåt.
Flippy? Mår du bra?
Klart jag inte gör.
Jag är så trött på att anpassa mig och försöka hålla bollar i luften.
Vad filmar vi i dag? Varför har vi en ubåt?
Det här är det sista jag skrev.
Interiör, ubåt.
Det skulle vara "tunnelbana".
Varför skrev du inte det?
Jag kom inte så långt.
Okej. Så nu måste vi bara komma på en scen som utspelar sig på en ubåt.
Jag tänkte göra det, men sen kom du in.
Var snäll och gå så att jag kan jobba.
Visst.
-Hörde du att min mamma dog? -Så här, då?
Om du inte vill trösta honom, säg att jag säger att du behöver distans.
Där gjorde jag fel. Jag la mig i hennes berättelse.
Var inte så hård mot dig själv. Minns du vad dr Janet sa?
VAR INTE SÅ HÅRD MOT DIG SJÄLV!
Prata om din dag. Du hade svårt med medlingen.
Problemet med dem är att de inte bara jobbar ihop.
De bor även ihop.
Vilken fin morgon!
Vänta lite.
Om din berättelse har prinsessan Diana, kan väl min ha kejsare Fingeransikte?
Det är inte prinsessan Diana. Hon heter bara Diana.
Jag föreställde mig prinsessan.
Okej då. Berätta vad som hände med kejsare Fingeransikte.
Han bodde i samma lägenhet som en trasslig dimma av pulserande åtrå
i form av en kvinna.
God morgon, Fingeransikte.
God morgon, trasslig dimma av pulserande åtrå!
-Ses vi i kväll? -I eftermiddag.
Jag vill prata med dig, så jag bokade ett möte.
-Har du sett mina nycklar? -I smörskålen i kylen.
Jag lade dem där när jag hade en mardröm.
Jag hinner inte. Jag får tjuvkoppla bilen.
-Har du ätit frukost? -Hinner inte äta.
Jag tar det jag kan när jag kan.
Vänta. Jag vet att du är upptagen,
men till och med trasslig dimma av pulserande åtrå måste äta.
-Jag tar nåt på jobbet. -Lovar du? Aj, jag petade mig i ansiktet.
Jag hänger inte med i berättelsen. Rollfigurerna är så skumma.
Det viktiga är att de har bott ihop i nästan ett år utan nån dramatik.
På sätt och vis är det det bästa förhållandet de har haft.
Åh, okej. Det är inte så skumt.
Tillbaka till berättelsen om dimman och handen.
-Vad kan jag göra för dig? -Jag har ingenstans att jobba.
Jag hoppades att vi kunde hitta lite pengar till ett arbetsrum.
Åh, titta. Här är pappren som behövs, redan ifyllda.
Endast din underskrift saknas.
-Jag tar min penna. -Utmärkt.
Ja, jag tar en penna från min kavaj.
Jag ska bara ta fram den och skriva under dokumentet.
Man får vad man behöver när man drar i rätt trådar.
Trådar?
-Det var du! -Vad var jag?
Den sista trådosten i lägenheten. Jag sparade den. Och du tog den.
Och nu vill du ha ett arbetsrum?
Va? Jag tog inte din ost.
Åh nej, har vi en arbetsrelaterad konflikt?
Det känns mer som en du-sover-på-min-soffa-relaterad konflikt.
När jag började här skrev jag på ett kontrakt
om att alla kontorsdispyter måste lösas genom medling,
och om det misslyckas, genom förlikning.
Så jag... Du äter inte!
Jag kan inte sluta tänka på zebran BoBo.
Okej, vad hände med BoBo?
Han ville jobba, men på grund av Flippys skrivkramp hade skådisarna inget att göra.
Varför har vi inget att filma?
Måste jag bara vänta och vara ensam med mina tankar? Äckligt.
När jag var med i Mordstopparna, stoppades produktionen
när Nick Nolte inte kom ut ur vagnen. Han jobbade inte ens där!
Han var bara i en av vagnarna!
Hur svårt är det att skriva ett manus? "Jag är Philbert. Pang, pang. Jag är tuff.
Min fru är död! Dödade jag henne? Jag är cool."
Det var rätt bra. Kan vi filma det?
När vi har nåt att filma, filmar vi.
Vill du ha sex i din vagn? Jag hämtar mitt pessar.
Nej, jag tänker bara på mamma. Det skulle antingen förstöra det eller...
Tänk om det gör det bättre? Det vill jag inte veta.
-Ska jag hämta lite paj? -Nej.
-Ja. -Okej, bamsen.
-Hej, kompis. -Hej, mr Chokladkräm.
Jag beklagar sorgen.
Det är okej. Jag mår bra.
Det måste vara svårt att förlora nån. Det har jag aldrig gjort.
Har du aldrig förlorat nån?
När mamma blev gammal flyttade hon till en gård.
-Ute på landet där hon kunde springa runt. -Varför vill hon springa om hon är gammal?
Jag ifrågasatte aldrig logiken. Min bror ordnade med det.
Jag har inte hälsat på, men alla i familjen hamnar på den gården.
-Kompis, din mamma är död. -Va? Nej, hon är på gården.
Efter en lång kamp mot Parkinsons. En gård.
Där de inte har telefoner eller internet... Herregud!
Hon är död. Mamma är död!
Så ja, så ja.
-Vad är det med ubåten? -Min terapeut vill inte att vi pratar.
-Va? -Min terapeut, dr Indira...
...säger att du måste ge mig lite distans.
-Varför sa hon det? -Jag vet inte.
Det är hennes beslut. Jag måste gå.
Hör ni, min kära mamma har lämnat denna värld.
Jag är skör och behöver allt stöd jag kan få,
så uppmärksamma mig och ställ frågor om min mamma
och berätta saker om era mammor. Det skulle få mig att må bättre.
Visst, mr Chokladkräm.
-Jag beklagar sorgen. -Det är ett hälsosamt sätt att sörja.
Så, en kort sammanfattning:
Det här är inget rum för förnekande eller fördömelse
av anklagelser om osttagande.
Medling är en inbjudan till öppen konversation,
frustrationsnedtrappning och informationsutbyte.
Sammanfattningsvis
tas berättigandet om rättstvist bort för det här företaget.
Det var inte tal om att tvista om nåt.
Fantastiskt, för det kan ni inte enligt lagen.
Berätta om er resa till konflikternas skog.
Jo, i onsdags, den 24 oktober,
såg jag fram emot att komma hem till lite ost, den allra sista.
Jag hade sparat den hela veckan.
-Hela veckan till onsdag? -Det stämmer.
Jag räknar veckorna torsdag till onsdag.
-Varför... -Trasslig dimma av pulserande åtrå?
Kejsare Fingeransikte har ordet.
Jag skulle smälta den och skulptera den till en mozzarella-Askungen.
-Men när jag kom hem var osten borta! -Det betyder inte att jag tog den.
Passa dig. Annars sätter jag på fläkten.
I morse sa du att när det gäller mat...
-...tar du vad du kan. -Kan vi använda "jag"-uttalanden?
Du tog min ost!
Du åt den säkert själv under en av dina mardrömmar.
Du öppnade kylen. Du lade mina nycklar där.
Jag kan inte äta när jag är rädd.
Därför får jag aldrig veta hur Count Chocula smakar.
Det betyder inte att jag tog den.
-Ni får båda chansen... -Kom igen!
Du driver ju runt i lägenheten som om du äger stället.
-Det är min lägenhet! -Och det är min ost!
Jösses.
Vem tror du att du är?
-Jag är dr Indir... -Det vet jag.
Vet du hur många terapeuter som heter Indira? Google fyllde i ditt efternamn.
Varför sa du att Diana behövde distans?
Vill du slå dig ned?
Nej, det vill jag inte, för terapeuter är manipulativa iglar...
45-50 MINUTER SENARE
Så när Jerry Lewis trodde att jag parkerade bilar,
hade han så mycket smärta som jag inte kunde förstå.
Den insikten tillåter mig att förlåta. Inte för hans skull, utan för min.
Hur länge pratade jag?
Jag hoppas att det var renande. Kan du komma igen i morgon?
Vänta lite, jag förstår vad som pågår.
Är du...min nya bästa vän?
Förlåt, jag tar över hela samtalet.
Din berättelse är mer spännande än min.
Min är en sekundär berättelse. En b-story, kan man säga.
Den erbjuder nog ett lättare alternativ när min berättelse blir allvarligare.
Vi fortsätter växla fram och tillbaka och pausar när det är som mest intressant.
Det känns som ett naturligt samtal.
Medan jag pratade med BoBo, försökte Diana hålla ihop saker på jobbet.
Min tur, väl?
-Herregud. Herregud! -Okej, bryt.
Varför säger Sassy "herregud"?
Alla är ju här, så jag tänkte att vi kunde filma lite.
Nåt chockerande händer nog, och om det gör det
ser vi dig säga "herregud".
-Det är logiskt. -Kan vi snacka lite?
Jag vet att du går igenom saker, men det är inte personligt. Det gäller serien.
-Vad är det? -Jag ljög. Det är personligt.
-Va? -Men det är bra.
-Du ville ju ha distans. -Ja.
När du sa det tog jag det inte väl. Men jag har en ny vän, så allt är bra nu.
Åh, vad bra!
-Vad skönt, för det är dr Indira. -Va?
Jag träffar dr Indira som en vän.
-Nej. -Va?
Det är bra att du vill prata med nån.
Men hon är min. Hon måste vara bara min.
-Kan du förstå det? -Ja.
Diana bad mig att inte vara vän med dig, så av respekt
är det nog bäst om jag fortsätter träffa dig bakom ryggen på henne.
Vi kan träffas för lunch, men för att sopa igen spåren
kan jag betala dig, så att det ser ut som om jag är patient.
För säkerhets skull borde vi ha ett sekretessavtal. Vad sägs?
EN ENSIDIG KONVERSATION SENARE
I mina drömmar är jag Philbert, och ibland när jag vaknar
vet jag inte om jag är Philbert eller jag, eller om jag fortfarande drömmer.
Då var vår vänskapstimme över.
Jag är glad att jag kan hjälpa dig slippa lyssna på folks gnäll
med en spännande konversation.
Borde jag ha sagt att det var terapi? Han måste ha förstått vad som pågick.
Men om du visste att Diana bad honom att inte träffa dig...
Jag är terapeut. Läkare läker. Dj:ar snurrar.
Jessica Chastain tar alla roller som Amy Adams tackar nej till.
Mitt jobb är att lyssna. Och BoBo behövde nån som ville lyssna.
Jag vet hur det känns.
Okej, vi har ältat i två timmar.
Kan vi ta en paus? Jag måste gå på toa, om jag ens kan det.
Jag kanske har en till hand där nere. Vi får väl se.
Varför säger du inte bara att du tog osten?
-Jag tog den inte. -Vill du ha ett arbetsrum?
Det är inte fel att ljuga om småsaker för att undvika ett gräl.
Jag gör det hela tiden med min fru, doktor...Underkläder.
Jag älskar din frisyr, älskling.
-Gillade du inte min frisyr? -Tillbaka till min berättelse.
Du måste bara säga vad kejsare Fingeransikte vill höra.
Ost för 59 cent mot ett nytt arbetsrum? Skulle inte du ta det?
Det visar sig att jag kan gå på toa, men det kommer ut som små kuber.
Du. Jag tog osten.
Jag visste det!
Underbart. Hon kan ersätta osten och du ger henne ett arbetsrum. Vi lyckades!
Toppen. Jag ska bara ta min penna.
-Men även om jag tog osten... -Vilket du erkände att du gjorde.
Hade det varit fel? Det är ju liksom ett "lovligt byte".
-Va? -Det är inte en smörgås.
Viss mat får man bara ta.
-Nej, nej. -Okej.
Vi gör en lista på mat som är lovligt byte.
Druvor. Lovligt byte. Ägg. Lovligt byte. En orörd paj. Inte lovligt byte.
En rörd paj. Lovligt byte. Den sista biten. Inte lovligt byte.
Då kan vi göra en lista på vad som är lovligt byte i min lägenhet.
Just det, allt, din dumskalle!
Det var bra dissat av en gas.
Snälla, vi kan fortfarande komma överens.
Jag vet inte. Det här kan behöva mer än vanlig medling.
-Nej! -Vi måste förlika.
Nej!
Hej, Flippy. Alla säger "herregud". Hur går det här inne?
"Interiör ubåt. Philbert. Philbert. Flap, flap, flippy, flap. Fis. Spya.
Spy en flod, fisunge."
Är det nåt?
Vad pågår här?
Alla tror att jag är ett geni, men jag vet inte vad jag gör.
Om det minskar på stressen, så tycker inte alla att du är ett geni.
Alla tycker det.
Vi måste förenkla.
Vi börjar med Fritz. Är han ett spöke eller inte?
Precis.
Kan han inte bara vara ett spöke?
Okej.
Så varför ser Philbert ett spöke? Känner han sig hemsökt?
Representerar Fritz det? Vad hemsöker Philbert?
Samhället.
Det är bra. Men också... Kanske nåt med en ubåt?
Ubåt... Samhälle.
Fortsätt tänka.
Ska vi filma nåt? Jag ska träffa en vän. Du känner henne inte.
Det tar nog en stund. Flippy går igenom sin "process". Och jag hjälper till.
Det låter bra. Kom ihåg, du bär inte ansvaret för andras dysfunktion.
-Va? -Låt honom inte göra dig nedstämd.
Var hörde du det? Om andras dysfunktion?
Jag vet inte. Det är nåt man säger.
Kommer vi att få nya sidor i dag, eller?
Vänta, sa du Princess Carolyn?
Förlåt, Priscilla Kräftdjur.
Vamanos med sidorna.
Jag har varit här hela dagen i dag, onsdagen den 24 oktober,
och väntat på nåt att filma. Andele, andele, andele!
Jag tror att din Priscilla Kräftdjur är samma person
som min trassliga dimma av pulserande åtrå i form av en kvinna.
Om hon var på jobbet hela onsdagen innebär det...
-Men... -Vänta, nu kommer det bästa.
Så fort jag får saken vill jag inte ha den längre.
Det känns tarvligt. Så nej, jag vill inte ha en flaska vatten.
Känslomässigt naken.
-Jag visste det! -Låt mig...
-Hur länge har han varit din patient? -Tre möten.
Dagar. Vänner i tre dagar.
Jag bad dig att inte träffa henne.
Jag ville ha en del av livet som bara var min.
Du är inte ensam om att gå igenom saker.
Om jag kunde prata med dig, skulle jag inte behöva andra vänner.
Diana, har du nåt du vill diskutera med BoBo?
Vi kan göra det här. Det här är en frizon.
Det känns inte som en frizon längre.
Jag kan inte komma hit om du träffar honom.
Det verkar som om vår tid ihop är över.
-Va? -Det är bra att du drar gränser.
Använd redskapen du har fått. Lev ditt liv, Diana. Som ett ljus i vinden.
-Jag fattar inte att det här händer. -BoBo behöver mig mer.
-Vill du ha bekräftelse? -Nej.
Din bekräftelse är värdelös. Ni förtjänar varandra.
Eller menade du parkeringen? Ja, tack.
Jag fattar inte att du valde BoBo över en patient sen sju år tillbaka.
Jag kan inte bära ansvaret för andras dysfunktion.
Det är ju ditt jobb.
Men nu kan du ju hjälpa den ångestfulla zebran.
Tja...
-Nu kan det riktiga arbetet börja. -Det riktiga vad?
-Du erkände att du behövde hjälp. -Gjorde jag?
Nu kommer det svåra, att få hjälp.
-Vi pratar om din mamma. -Vet du vad? Det har varit trevligt.
Jag fick vad jag ville och gjorde framsteg. Jag tror att jag är klar.
Ja, du lyckades!
Du fick mig att bryta mina ovanor. Du är bra på ditt jobb.
-Hej då för evigt. -Vänta!
-Jag förlorade två patienter på en dag! -Du fokuserar på det negativa.
Du hjälpte dem säkert på sätt du inte vet om.
Det här området är mitt. Det är lovligt byte. Ser du linjen?
Popcorn, då?
Poppade är mina. Opoppade är lovligt byte.
To-to-to-Todd.
- Hallå? - Todd.
Princess Carolyn var på jobbet hela dagen när osten blev stulen.
Hon var inte hemma när osten blev stulen,
vilket innebär att en förlikning som gjordes under de förhållandena är ogiltig.
Tack, Mary-Beth.
Jag gör bara mitt jobb. Läkare läker. Dj:ar snurrar.
Bryce Dallas Howard tar rollerna som Jessica Chastain tackar nej till.
Och Mary-Beth medlar.
Det verkar som om du inte tog min ost.
Jag sa ju det!
Jag vet inte varför vi behövde medling från första början.
Jag ville att det skulle vara en arbetskonflikt,
för om du visste att det var en lägenhetsdispyt, skulle du sparka ut mig.
Jag tänker inte sparka ut dig. Jag gillar att ha dig här.
-Är det sant? -Ja, du håller ju mina nycklar kalla.
Jag har ju ett jobb nu.
Jag kanske kan börja betala... Jag tror att det uttalas "hyjara".
Hyra? Tja, det är en bra idé.
Men jag behöver utrymme för mig själv. Det är därför jag vill ha ett arbetsrum.
Då ska du få ett arbetsrum. Jag ska bara ta fram min penna.
Titta!
Hej. Jag vill be om ursäkt för mitt beteende hos dr Indira.
-Ingen fara. -Hon hade rätt.
Du behöver henne mer än jag. Jag tror att hon kan hjälpa dig.
Hjälpa mig med vad? Jag ville bara umgås med nån på lunchen.
Jag ville inte ha nån hjärnskrynklare som sa åt mig att få kontakt med mina känslor.
-Vem behöver det? -Jag behöver det.
Inte längre. Hon sa ju själv att du är lagad.
Efter att du gick sa jag: "Om Diane inte behöver det, behöver jag det inte."
Slutade du?
Ja, terapi funkar inte på mig. Jag är nog för smart.
Herregud. Du har inte förändrats alls.
Nej. Jag är inte problemet.
Det hade inte hänt om jag kunnat prata med dig,
min vän, när mamma dog.
Vill du prata om din mamma?
Nej, jag sa det som exempel. Varför nämner du jämt min mamma?
Jag kan inte fortsätta leka den här leken. Du vill må bättre, men vet inte hur.
Här är jag, din vän, som säger hur: Gå i terapi. Slösa inte bort min tid.
Du hörde dr Indira. Hon sa att vi inte behövde henne.
-Hon sa att jag inte behövde henne. -Du är lika störd som jag.
-Så om... -Jag är inte lika störd som du.
Diane, det är jag. Kom igen. Vi är likadana.
Vi är inte likadana!
Det är bra grejer. Vi gör det, Diane. Vi gör det!
Jag vill tacka alla för att ni har varit så snälla.
Att förlora sin mamma är inte lätt,
men jag har tur som får stöd från min Philbert -familj.
Den jag tycker synd om är pappa.
Han är på gården helt ensam och... Herregud, min pappa är död!
-Upp med hakan. Vi har nya sidor. -Schyst!
Vi filmar i vardagsrummet med Philbert och Sassy först och sen i ubåten.
Ni hinner inte lära er replikerna. Vi får ha allt på skyltar. Kom igen!
Okej, allihop, undan.
Kan vi få hit ljudteknikerna?
-Vi behöver ljus i vardagsrummet. -Och tagning!
Vad hände i ubåten, Philbert?
Vi gjorde en vanlig brottsprovokation i en ubåt.
Det spårade ur.
-Hej. Vem jobbar du för? -Jag jobbar inte för dricks.
Lugn, Fritz.
Vi är i en ubåt mitt i Bermudatriangeln.
Lugn...
-Herregud! Dödade ni allihop? -Vi var tvungna.
Stackarna. Jag undrar om de hade barn, familjer som aldrig får veta...
Kan du bara säga replikerna?
-Spy en flod, fisunge. -Vi måste få det att se ut som en olycka.
Du tar smuggelgodset, jag fixar bomberna.
Jag gick till rummet där de hade grejerna.
-Men det fanns inga grejer. -Herregud!
Det var en tjej där. Hon kan inte ha varit äldre än 17.
-In med tjejen. -Vad är det här?
Fortsätt. Vi måste filma det i kväll.
En tjej?
De smugglade inte knark. De smugglade...henne.
-Mår du bra? -Ja då. Gör bara scenen.
Jag sa att allt skulle bli bra. Och...hon kysste mig.
Va?
Vad gjorde du med henne?
Inget. Hon kysste mig.
-Kyss henne tillbaka. -Va?
-Du måste kyssa henne tillbaka. -Kyss mig, din idiot!
Kyss henne!
Ubåten kommer att sprängas. Vi måste dra.
Om Fritz inte hade kommit, vad hade du gjort?
En del av mig vet att jag inte hade gjort nåt.
Men en annan del vet att det är lögn.
-Vi kan inte lämna henne här. -Använd hjärnan, Philbert!
Du måste tro mig. Jag är en bra kille. Om jag hade vetat att hon var där...
-Vad hände? -Jag kommer snart.
-Vänta här. -Kom igen, snygging.
Du kysste en ung tjej och lämnade henne att dö.
Jag är en bra kille. Jag visste inte att hon var...
-Du måste förstå. Jag är en bra kille. -Hon litade på dig.
Hur kan man göra nåt rätt när man har gjort så fel att man aldrig kan återvända?
Hur kom du på allt det?
Det är en berättelse jag hörde en gång. Jag ändrade bara namnen.
Jag glömmer aldrig den natten på...
U.S.S. New Mexico.
-Varför berättar du allt det? -Det känns bra att ha nån att prata med.
Bryt!
Fantastiskt! Jag är ett geni!
Undertexter: Viktor Josefsson