A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
AZ EMBERBÉBIK OTTHONA
HAJRÁ, BÉBIK!
Gyerünk, Emberbébik!
Ajánlom a krumplit chicagói módra.
Miért mondod mindenre, hogy chicagói módra?
Felfogtuk, Chicagóban vagyunk.
- Csak kóstold meg! - Ezt nézd!
A villa és a kés külön-külön csomagolva. Mennyi műanyag!
- Hoppá. - Ja. Hoppá.
Vagy a Chicagói Emberbébik tulajának testvére a Plastico igazgatója,
így bűnrészesek vagyunk ebben a vérfertőző pénzmosodában,
ami mellesleg megöli a bolygót.
De mit lehet tenni?
DIANE ANTIDEPRESSZÁNS MÓDRA
1. FEJEZET
Jó reggelt, szépségem!
Nem akarsz megnézni egy múzeumot chicagói módra?
Jó lenne, de tényleg bele kell húznom a könyvvel. Legközelebb.
Oké, tettem ajánlatot, hivatalosan is jó társ vagyok.
És most egész napra elvonulok videojátékozni.
1. FEJEZET
GYILKOS BOJACK
Helló! Diane vagyok,
egy fiatal csaj Bostonból, és amióta az eszemet tudom,
jó dolgokat akartam írni, amik jók.
Ez nem jó, később kijavítom.
Diane, az apádként egyáltalán nem vagyok támogató.
Hozz fel példákat arra, miben nem támogat az apád.
Oké, jó. És persze ott vannak a gimis csajok.
Krissy Keating vagyok.
Használhatod az igazi nevemet?
Nézz utána, hogy használhatod-e!
Mindegy, szemét voltam veled,
de így talán megérted, hogy engem is szekáltak.
- Érdekel ez valakit egyáltalán? - Hé... Hé! Hé!
- Írj bele! Volt az a tál, amit adtam. - Én pedig eltörtem!
Vedd fel a telefont!
Én pedig megragasztottam arannyal,
mert olvastam egy cikket a japán kincugiról.
- De újra szétesett. - Állandóan, mint a házasságunk.
Ennek van értelme? Van értelme ennek az egésznek?
Diane, vedd fel a telefont! Most hívlak.
Mi?
- Halló! - Szia, Diane!
Ha a béna diákjaim előadnak valamit a szemeszter végén, eljössz megnézni?
Gáz lesz, így meg akarom tölteni a nézőteret barátokkal.
Hogy állnék ellen egy ilyen ajánlatnak?
Hogy haladsz?
- Épp a plázában dolgozom. - Miért a plázában?
Otthon nem tudtam koncentrálni, és itt lehetek tíz órát.
Megebédelek, nézem az embereket,
nem kell elviselnem az időjárást, amit Chicagóban tavasznak csúfolnak.
Hahó, Chicago, a "49 Fahrenheit" nem tavasz,
- hanem egy Lachey-mentes fiúbanda! - Mi?
49! A "98 Degrees" fele.
Diane, ne rajtam teszteld az írásaidat.
Howie Mandel is ezt csinálta. Igazán, Howie?
Véletlenül van a zsebedben egy gumikesztyű?
Most már csak papírra kell vetnem a könyvemet.
Olyan sok sztorim van, de nem áll össze, miről szól ez a könyv.
Rólam is sztorizol majd?
- Eleget írtam rólad. - De senki se ír olyan jól, mint te!
Biztos lesz, aki rárabol a feladatra.
CSÖRGŐKÍGYÓ ÉTTEREM
Baxter, drágám!
Gyorsan tájékoztatlak, hogy halad a Penny Carson-hadjárat.
A négy új-mexikói Penny Carsonból hárommal felvettük a kapcsolatot.
Baxter, mit meg nem tennék, hogy a nászutunkon legyek, úton Unjugába,
de már nem hagyhatom annyiban.
A negyedik Pennyt keressük, és Istenemre, ő lesz az!
Hé!
Elnézést, nem önnek szólt. Paige!
Csókollak, Baxter! Úgy tűnik, megvan az őzünk.
Oké. Lássuk azt a könyvet!
Bostonban nőttem fel, mert az apám, aki sosem állt közel hozzám, ott él.
Ez így értelmetlen, később kijavítom.
Én lenni bostoni!
Nem vagy bostoni, de hagyjuk.
- Egyelőre. - Babváros.
Hogy bárki megértse, milyen felnőni Bostonban,
vissza kell mennünk 250 évet a bostoni teadélutánig.
Adózunk, de senki nem képvisel bennünket! Ez baromira igazságtalan, tesó!
Ezt figyeld! Teát csinálok a kikötőből.
Mekkora poén!
- Hajrá, Pats! Ez nem releváns. - Állj!
- Elkalandoztam. - Koncentrálj!
Mitől lyukas a fejed, Deedee?
A japán kincugi művészet lényege, hogy a repedések egy tárgy szerves részei.
- Hogy jön ez most ide? - Ugorjunk a traumákra!
Muszáj beugranunk a Traumába.
- Mi? - Akció van.
Mindenből lejön 40%.
Hallottad, hogy még mindig nem jöttek rá, ki lopja a pénztárcákat?
Ide a bökőt, hogy az a dög Devon az a fodrászszalonból.
Úristen, tényleg! Ez nagyon ütős elmélet, Ivy.
- Elnézést,... - Elnézzük.
Hallottad, mit találtak Gemberly szekrényében?
- Ki vele! - Egy...
Úgy értem, másik méretre lenne szükségem.
De nem látom a méretet a cédulán.
- A Traumánál nem használunk méreteket. - Jó, de tudna segíteni?
Persze. Segítene, ha elgondolkozna azon,
miért kell szám a testére. Én meg hadd nyomozzak.
Kösz.
Halló?
Úristen! Képes felvenni a telóját!
Diane!
Remek hírek!
A Szülinapos apa tegnap este 0,006-os nézettséggel nyitott,
ami a legnagyobb sikerük, mióta a vérszagú parfüm feltalálójának
leharapták a karját a Cápákban.
Remek.
Közben a cégem is hasít, mint a gyalogkakukk. Ez nem sértő?
- Lehet mondani? - Rákeresek.
És mióta Todd vigyáz a babára, abszolút egyensúlyba került az életem.
- Csak felvágsz? - Azon merengtem,
hogy egyensúlyozhatnám jobban a munkát és a szabadidőt.
Tudom már: még több munkával!
Úgyhogy rákérdezek, hogy haladsz a könyvvel?
Még agyalok rajta, hogy mi is az, amiről szól.
- Eltelt fél év. - Oké. Azt hiszem, a témája a...
- Trauma. - Trauma?
Vagy... defekt.
Mint amikor eltörik egy tál, és a repedéseket arannyal töltik meg.
Talán erről szól. Mindenkinek vannak defektjei,
de nem baj, mert ezek tesznek azzá, akik vagyunk. Jó így?
Igen, jó defekt. Ez tetszik. Küldd át. Továbbítom a kiadónak.
Oké, de nem sürgős, ugye?
Oké, de... Nem, sürgős!
Mit kérnek?
Némi infót és egy adag leleplezést!
Az egy tésztafajta?
Illetve egy pohár vizet. Kitikkadtam.
Sőt, mi lenne, ha lefagyasztaná a vizet, és bedobná egy whiskybe?
Egy bizonyos Sarah Lynn ismerősét keressük.
Sarah Lynn? Köze van ennek BoJackhez?
Köze lenne BoJackhez?
Nem tudom, mit akarnak, de én nem tudok semmit.
Évek óta nem láttam BoJacket. Se Sarah Lynnt.
De látta őket, ugye?
Rákérdezek a konyhán a tésztára.
BoJack?
Ő az a jegyzőkönyvből, aki rátalált a halott csajra.
- Igen? - Rátalált a hullára.
Te is azt érzed, amit én?
Ha az alkeszekhez is vele járt...
Miért nem említette a rendőrségnek?
- Tiszta ügy, mint a szenteltvíz. - Apropó, centek. Mi történt Pennyvel?
- Bakker! A sztorink mindent borít! - Utána! Indítsd a kocsit!
"Bizonyos értelemben az a salátástál én voltam, és a repedések... úgyszintén."
- Bocs, de borzasztó. - Csak vázlat!
Nem emlékszem, mi mikor történt, nem tudok koncentrálni.
A gyógyszer miatt van. Pontosan ettől féltem.
De nem ér ennyit? Sokkal jobban érzed magad, nem?
Könnyedebb vagyok, minden tisztább, de közben ködös is.
Tiszta és egyszerre ködös? Ez hogy lehetséges?
- Nem tudom! A köd miatt. - Tarts ki mellette!
- Az írás vagy a köd mellett? - Mindkettő mellett.
Oké, szóval kezdjük az elején. Kisbaba vagyok.
Szia, baba!
Ugye, milyen jó egy szeretetteli, felső-középosztálybeli családban felnőni?
De nem vett körül a szeretet, épp ez a probléma.
Jól van! Mondj egy példát arra, amikor rossz apád voltam!
Oké. Mint amikor rávettél, hogy veszítsek Boggle-ben,
hogy a bátyáim elmondhassák: "ezerszer okosabbak egy lánynál".
- Csak ennyit tudsz? - Volt más is.
Egy csomó ilyen volt. Állandóan! Csak nem tudom megfogalmazni...
Erről szól a könyved? Hogy állandóan panaszkodsz?
PANASZATLASZ
Mint a célközönséged mondom, még nem haraptam rá.
Nem vagy a célközönségem.
Leesik a fejem az unalomtól, Diane.
Tudod, mi volt Gemberlyvel?
- A szekrényével? - Ki vele!
Üzenetet hagyott a tolvaj a pénztárcák helyéről.
Mi ez? Épp a gyerekkori traumáimról írok.
- Ki vagy te? - Ivy.
Anyámmal most költöztünk Chicagóba.
Ne... Ezt nem bírom.
Apám meghalt, új életet akartunk kezdeni.
Még nem igazán érzem Chicagót, és a telek is kurva hidegek,
úgyhogy sokat lógok a plázában.
Imádok plázázni!
Vagyis "adom", ahogy mi, fiatalok mondjuk.
- Te vagy Ivy Tran, ugye? - Ivy T. Én hát!
Segítség kéne.
Lopják a rugdalózókat a negyedik emeleti Pocoklakóból,
és ha nem jövök rá, ki volt az, a főnök kiszegezi a fejemet a falra.
Igen, a főnökök néha nagyon idegesítőek. Vállalom az ügyet.
- Egyébként vietnámi származású vagyok. - Adom!
"Ivy Tran, ételudvari nyomozó"?
Ez tetszik. Vicces.
A könyvem elvileg egy mély értekezés a defektjeimről.
De le se tudok ásni a defektjeimig, mert úgy...
- pörgetnek a dilibogyók! - Mi az a dilibogyó?
Le kell hatolnom a sötétségbe, de nem megy.
Ha veled vagyok, jól vagyok, boldog vagyok,
de amint leülök írni...
Nehezen ment az írás, amikor depis voltál, és most is, amikor nem vagy az.
Nem lehetséges, hogy...
- Mi? Hogy szar író vagyok? - Nem.
- Hogy nem is akarod megírni a könyvet. - De meg akarom! Csak nehéz.
Persze, mert megéri. A jó dolgok melósak.
Nem írom meg Ivy Tran plázás detektívregényét!
- Miért nem? - Guy, hagyjál!
- Nem, te hagyjál! - Hagyjál!
Diane, most elmondom neked, amit Eileennak is mondani szoktam.
- Ne csináld! - Eileen, légyszi!
ÁLLATGYÓGYSZERTÁR
Még több bogyót kérek!
Halló?
Meséltem a könyvedről Brad Pitt cégének, a Plan B-nek
és Craig Bierko cégének, a Plan C-nek.
- Teljesen rákattantak az adaptációra. - Milyen adaptációra?
Nem is tudom... Egy új Robin Hood-adaptációra?
- Nem, Diane, a könyved adaptációjára! - Milyen könyvem?
Bár belegondolva, jól jönne egy új Robin Hood.
- Esetleg Marian szemszögéből? - Sofia Coppola rendezésében?
- Hívom Rebecca Ferguson ügynökét. - Még velem beszélsz!
Aha. Az egész város felkapta a fejét a defektprezidre.
Az nem prezi volt!
Gondolj bele, hogy a sok kicsi Diane alig várja, hogy láthassa magát a vásznon
azon a pár vetítésen, ami az Oscar miatt kell.
Szerinted nem túl nyomasztó?
Ne írjak valami viccesebbet?
A nyomasztó az új vicces! És a nyomasztástól lesz igazán Diane-es.
- Azt mondod? - Igen! Mindenki nagyon örül.
De most már mutass valamit. Szóval hozd a formád és nyomassz!
Sofia egy évre előre foglalt. Pán Péter- filmet forgat Wendy szemszögéből.
Rebecca minisorozatot készít egy jegyszedőről
a moziban, ahol lelőtték Batman szüleit.
Ez nagyon emancipált! Diane, le kell tennem.
Ngu-yen?
Senki?
- Szia, anyu. - Szia, Pen!
- Mi a baj? - Semmi, csak gondoltam, beugrom.
Be se nézhetek az anyámhoz? Miért faggatsz?
Nyugalom! Mély levegőt!
Valami történt a melóban.
Valami?
Vagy valaki...k?
Maguk hazáig követtek?
Ha nem akartad, hogy kövessünk, miért használtál indexet?
Egy hölgy nem jelenti be, merre tart.
Ki tanított téged vezetni?
- Segíthetek? - Paige Sinclair, a vakmerő újságíró.
Én pedig Max vagyok.
És?
Sarah Lynn utolsó napjait tárjuk föl, idővonalat állítunk.
Gyanítjuk, hogy BoJacknek szerepe volt benne.
Távozzanak!
Egy próbát megért.
Tényleg láttam Sarah Lynnt. Közvetlenül a halála előtt.
Nagyon is megérte!
Beugrott az Oberlinre. BoJackkel.
- BoJack járt az Oberlinen? - És mi történt?
- Semmi. Vagyis... - Miért nem szóltál?
Találkoztunk, elküldtem BoJacket. Ennyi.
- Kapatosak voltak? - BoJack mikor nem kapatos?
- Ezt névvel is vállalnád? - Nem vállalja.
Elnézést, épp vacsorázni készültünk.
Maguk szerint BoJack itatta le Sarah Lynnt?
Szerinted BoJack volt?
- Penny... - Nem vagyok gyerek!
- Szóljunk Maddyről. - Nem...
- Maddy? - A gimis legjobb barátnőm.
BoJack velünk lakott, piát adott neki, és alkoholmérgezést kapott.
Jól hallom, hogy itt lakott?
Mi az, buli van? Kyle-t meg se hívtátok?
- Apa... - Csak viccelek. Mostantól van buli.
Kyle, ezek az emberek a hűtőjavítótól jöttek.
Megmondtam nekik, hogy a hűtőnknek semmi baja, és már mennek is.
Úgy van. Ha bármi eszükbe jutna, hívjanak minket!
Bár a borhűtő mostanában fura dolgokat művel.
Két hűtő? Adják át az üdvözletemet a Rockefellereknek!
Nem lehetne kicsit halkabban?
Nem tudtam aludni, te meg üvöltve fütyülsz.
- Csak simán fütyülök... chicagói módra. - Ne... Maradj csendben. Írnom kell.
Oké, oké... Pötyögj csak.
- Helló, hogy ment az írás? - Hogy érted?
Úgy volt, hogy írni fogsz.
Lement a nap?
- Én csak elgondolkodtam... - Jól vagy?
- Jézusom! Diane, mi a baj? - Én...
- Nyugi, beletaláltam a cserépbe. - Nem a vécébe?
Nem fogok belehajolni a vécédbe.
- Undorító! - Ez a közös vécénk, már megbeszéltük.
Gyorsan történt, a cserép nyert.
Jó, de ott a mosdó, a zuhanyzó... Annyi lefolyónk van!
Bocs. Dolgoznom kell.
Mi lenne, ha visszafeküdnél és holnap reggel folytatnád?
Nem, most. Le kell tudnom.
17 éves vagyok. Bostonban élek. Krissy Keating görény velem.
- Az voltam? Talán mert megérdemelted? - Meg.
Mindig másokat hibáztatsz, Deedee.
- Tudom. - Ki a jó baba? Nem te!
Hol van a könyvem, Diane?
Meg kell mutatnom a szépséges celebeimnek. Stockard Channingnek, Tatum O'Nealnek
és Patrick Harrison Ford Focusnak.
Próbálok fókuszálni, hogy leássak az igazságig.
- Félsz az igazságtól. - Nem!
A defektjeid uncsik, nem érdemelsz szeretetet.
- Ez nem igaz! - Dehogynem!
Te vagy most...
a szokásos popkulturális hasonlatom?
Mert az elején bájos vagy, de egy idő után uncsi!
Gyönyörű salátának hiszed magad? Nem vagy te elszállva?
Inkább egy nebáncsvirág vagy, nem? Másokat okolsz a problémáid miatt,
pedig te vagy a közös nevező.
- Hajrá, Pats! - Igazad van.
Diane, mi a baj?
Nyomást érzek... a mellkasomon.
Nem csak a melleim miatt, bár nehezebbek lettek.
- Mi az? - Nem szedem a bogyókat.
- Miért? - Mert rettenetes vagyok!
Egy hülye vagyok! Megérdemlem!
Nem, nem vagy hülye, de nem...
Meg akarok halni! Sokkal rosszabb, mint volt.
Ezek elvonási tünetek.
Mostantól gyógyszereken élek? Hogy fejezem be a könyvemet?
- Egy pillanatra felejtsd el a könyvet! - Nem megy!
- Most csak ez számít. - Ez nem igaz.
Sajnálom, sajnálom, olyan hülye vagyok. Sajnálom.
Semmi baj... Csak vedd be a tablettákat, jó?
Aztán, ha helyrebillentél, kipróbálunk valami mást, jó?
Jó.
- Csak egy szép salátástál akarok lenni. - Szép salátástál vagy.
- Hogy vagy? - Egy kicsit jobban.
- És bocsánatot akartam kérni. - Miért?
Nem is tudom... Mert megint magamat adom?
- Elég! - Hagyom győzni a stresszt.
Felhívom Carolyn hercegnőt, hogy időt kérjek.
Igen. De előtte... ne kapd fel a vizet!
Mi miatt?
- Ha elmondom, felkapod a vizet? - A hangsúlyból ítélve valószínűleg fel.
Jó, de ne feledd, hogy nagyon magad alatt voltál,
és Carolyn csak rontott a helyzeten.
Gondoltam, pár napra megszabadítalak...
Mit csináltál?
CAROLYN HERCEGNŐ
Guy, mit csináltál?
Elküldtem neki az Ivy Tran: ételudvari nyomozó piszkozatát.
- Mi? - Bocsánat!
- Vezetői döntést hoztam! - Nem vagy vezető!
Akkor egy "pasi" döntést hoztam.
Egy "a csajom tiszta depis és valakinek döntést kell hoznia" döntést.
- Halló? Ne... - Imádtam!
Imádom a főhőst, imádtam a világát,
és azt, hogy nem egy nyomasztó memoár az uncsi életedről.
Nem "a nyomasztó az új vicces"?
Nem tudtam, hogy ilyet is tudsz! Be kell fejezned.
Tűkön ülök, és nem csak azért,
- mert egy süllel élek. - Figyelj...
Megcsapolni a gimis jogdíjpiacot? Elintézve!
Átküldtem az írást pár stúdiónak.
Van benne franchise potenciál. "Franka potente!"
Szerintem meg nincs, mert nem ezt a könyvet írom meg.
- Esetleg mégis? - Nem...
Akkor most összeveszünk bostoni módra?
Ezt nyomozd ki!
Miért vagy ilyen búvalbélelt?
- Nem tudom. - Légy menő és népszerű, mint én!
- Nem tudom, hogy kell. - Dehogynem!
Okos vagyok, felszabadult, és kicsit szarkasztikus,
de nem undok.
Sebezhető vagyok, mint bárki más, de csak, hogy azonosulni tudj velem.
- Így kell ezt csinálni. - Nem olyan könnyű.
Igen, tudom.
Pedig milyen jó lenne, nem?
Hol van Carolyn?
Üzente, hogy foglaljunk neki helyet. Még a memoárodon dolgozol?
Hát, ez egy vicces sztori...
Imádom, ha egy sztori így kezdődik! Ezt is beleírhatnád a könyvedbe.
Jó estét!
Köszönöm. Hű, ez nagyon kedves, köszönöm.
Üdvözlök mindenkit a Modern amerikai jelenetek estjén.
Elnézést!
Beszélnünk kell.
Diane! Ne sértsd meg a színészeket!
A többségüknek ez lesz karrierjük csúcspontja.
Az első jelenet részlet Sam German-Shepherd Igazi Amerikájából.
Char, ezt látnod kell!
Ez a Szülinapos apa rész valami fenomenális!
- Penny... - Csak felugrom valamiért.
Nem tetszik, ami az újságírókkal történt.
- Semmi baj. - Nem mondtunk el... mindent.
Megpróbáltam kidobni, de nem ment.
Tudom, bizarr, de tetszem rajta magamnak.
Gyönyörű vagy.
És nem csak ezért tartottam meg a képet, anya.
Az egész olyan zavaros.
Charlotte! Szülinapos apa csapdába esett egy szökőévben!
- Ebből hogy mászik ki? - Máris, drágám!
Történtek velünk dolgok. Ő meg csak úgy lelépett.
- Penny... - Ha kitalálnánk,
- ha az emberek tudnák... - Nem csak róla írnának.
Rólad és rólam is. A hibáinkról.
Amiket én elkövettem, és soha nem bocsátok meg magamnak.
De ha ezzel segítünk másokon,
akkor legalább nem volt hiába.
Több lesz egy kellemetlen emléknél.
Nem tudjuk, mi lesz, ha kitudódik. Irányíthatatlan lesz.
Épp csak megtanultad kezelni a pánikrohamaidat.
Tudom, de...
Örülök, hogy jót akarsz cselekedni, de kérlek, gondold át, jó?
Várj pár napot, és ha akkor is beszélni akarsz velük, felhívhatod őket.
Jó. Köszi.
Megnézzük a Szülinapos apát?
- Itt alszol? - Nem, mennem kell.
Jól van. Szeretlek.
Én is téged.
Ez a nemzetközi dátumválasztó vonal?
Ne lépd át a dátumválasztót, szülinapos apa!
Akkor már nem leszel szülinapos!
Köszönöm. Köszönöm szépen.
Gyere, Todd!
De hátha lesz még egy jelenet a stáblista után.
- Majd beszélünk. - Várj egy kicsit!
Carolyn hercegnő!
Carolyn hercegnő, várj!
Értem, hogy segíteni akarsz
- a magad énközpontú módján. - Köszönöm.
De nem akarok gimis krimiket írni.
Szerintem meg igen.
Miközben olvastam, éreztem, hogy feloldódtál benne.
De nem azért írok, hogy feloldódjak.
Ha most nem írom meg a kötetemet, akkor soha.
És? Akkor ne írd meg!
- De muszáj! - Miért?
Mert ha nem írom meg, az azt jelenti, hogy az a sok defekt, ami bennem van,
nem jó defekt, csak szimpla defekt.
Semmit nem hoztam ki belőle, és éveken át a semmiért voltam a padlón.
Boldog is lehettem volna, írhattam volna tininyomozókról,
lehettem volna vidám, népszerű, jó szülőkkel.
Ezt mondod? Mire volt jó ez az egész?
Én...
Nem tudom, Diane.
Csak azt tudom, hogy menő a nyomozólányos könyved.
Tetszett.
Szeretném, ha a lányom ilyen könyvek közt nőne fel.
Vagy ha nem olvasna, egy jövedelmező filmadaptációval.
Amikor kislány voltam, úgy hittem, hogy mindez,
a sok bántalmazás és mellőzés valahogy különlegessé tett.
Eltökéltem, hogy írok majd valamit,
ami enyhít a hozzám hasonló lányok magányán.
És ha nem tudom megírni azt a könyvet...
Akkor... lehet, hogy ezt a könyvet kellene megírnod.
- Hátha ezzel is sikerül elérned. - Gondolod?
- Carolyn hercegnő? - Milyen újságírók?
BoJack?
Charlotte, esküszöm, nem tudom, miről beszélsz.
- Helló! Jó volt a műsor. - Mi?
Jaj, ne!
BoJack!
A feliratot fordította: Csémy András