EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
BABY HUMANS' HJEMMEBANE
HEIA BABIES!
Kom igjen, Baby Humans!
Prøv en Chicago-bakt potet.
Hvorfor må alt hete "Chicago"? Vi skjønner det. Vi er i Chicago.
-Bare smak. -Se på dette.
Kniv og gaffel i hver sin forpakning. Altfor mye plast!
-Au da. -Jepp. Au da.
Eller så eies Chicago Baby Humans av broren til Plasticos adm. dir.
Det gjør oss medskyldige i en incestuøs pengehvitvasking
som forresten dreper planeten.
Men hva kan man gjøre?
ANTIDEPRESSIVA-DIANE
KAPITTEL 1
HOTDOGS LAGET AV KUER
God morgen, søtnos.
Skal vi besøke et Chicago-museum?
Gjerne, men jeg må jobbe med boka. Neste gang.
Det var mitt romantiske forslag. Jeg har vært en god kjæreste.
Nå går jeg inn i stua og spiller videospill i hele dag.
KAPITTEL 1
BOJACK DREPER
Hallo. Jeg heter Diane.
Jeg er ei ung jente som bor i Boston, og helt siden jeg var det,
har jeg villet skrive bra ting som var bra, dette er ikke bra, fiks senere.
Diane, som faren din er jeg veldig lite støttende.
Finn eksempler på at faren din ikke er støttende.
Greit. Og dessuten jentene på videregående.
Jeg heter Krissy Keating.
Kan du bruke mitt virkelige navn? Sjekk om du kan det.
Jeg var ei merr mot deg,
men nå innser du kanskje at jeg også ble mobbet.
-Er noe av dette interessant? -Hei!
-Skriv om meg. Jeg ga deg en salatbolle. -Og jeg knuste den!
Ta telefonen.
Jeg limte den sammen med gull
fordi jeg leste en artikkel om japansk kintsugikunst!
-Den gikk i stykker igjen. -Som ekteskapet vårt.
Er det noe? Er noe av dette noe?
Diane. Ta telefonen. Jeg ringer deg nå.
Hæ?
-Hallo? -Hei, Diane.
Om studentene mine har en forestilling på slutten av semesteret, kommer du?
Det kommer til å suge, så jeg vil se vennlige fjes.
-Hvordan kan jeg si nei til det? -Går det bra med boka?
-Jeg skriver på kjøpesenteret. -Hvorfor der?
Jeg kan ikke fokusere hjemme, og her kan jeg jobbe i ti timer.
Jeg kan spise lunsj og se på livet
uten å måtte takle det lokalbefolkningen kaller "vår".
Chicago, 9,8 grader er ikke vår!
-Det er et Lachey-boyband ganger ti. -Hæ?
Nittiåtte grader? Bandet hans?
Ikke øv på vitser i vanlige samtaler.
Howie Mandel gjorde det samme. Seriøst?
Du hadde tilfeldigvis en gummihanske i lomma?
Nå trenger jeg bare å faktisk skrive boka.
Jeg har mange historier å fortelle, men jeg aner ikke hva boka skal være.
Skal du skrive noe om meg?
-Jeg har skrevet nok om deg. -Ingen andre er like flinke til det.
Jeg er sikker på at noen vil klare det.
ROUTE 64 - OGSÅ EN GOD RUTE!
Baxter, kjære, jeg har en kjapp oppdatering om Penny Carson-korstoget.
Så langt har vi kontaktet tre av fire Penny Carsoner i New Mexico.
Jeg skulle gjerne vært på vårt bryllupsreisecruise til "Unjuga",
men jeg kan ikke gi meg.
Vi ser etter den fjerde Pennyen og håper hun er den rette.
Hei!
Beklager. Jeg mente ikke deg. Paige!
Kyss og klem. Vi har visst funnet hjorten vår.
Greit, bok. Nå kjører vi på.
Jeg vokser opp i Boston fordi faren min, som jeg aldri sto nær, bor der.
Dårlig språk. Jeg fikser det senere.
Meg fra Boston.
Du er ikke fra Boston, men ja.
-Samme det. -Beantown.
For å forstå hvordan det er å vokse opp i Boston,
må vi 250 år tilbake i tid, til Teselskapet i Boston.
Beskatning uten representasjon er heftig urettferdig, ass!
Sjekk dette! Jeg teabagger havna!
Heftige saker!
-Heia Pats! Uten sammenheng. -Stopp.
-Jeg er distrahert. -Kan du ikke fokusere?
Hva er galt med huet ditt?
Tanken bak japansk kintsugikunst
er at sprekker i en gjenstand er en del av dens historie.
-Hva har det med saken å gjøre? -Vi må se på traumer!
Vi må absolutt se på Trauma.
-Hva? -De har vårsalg. Førti prosent avslag.
Hørte du at vaktene fortsatt ikke vet hvem som stjeler lommebøker?
Det er sikkert hurpa Devon fra flettverksmaskinvogna.
Herregud, ja, den teorien er sjuk, Ivy.
-Unnskyld meg. -Vi tilgir deg.
Du hørte om det de fant i Gemberlys skap?
-Si det! -Det...
Unnskyld, jeg trenger en annen størrelse.
Jeg finner ikke nummeret på lappen.
-Vi ser ikke størrelser her på Trauma. -Greit. Kan du hjelpe meg?
Det vil hjelpe hvis du finner ut av
hvorfor du må gi kroppen din et nummer, og lar meg gå tilbake til mysteriet.
Hallo?
Herregud! Hun snakker i telefonen!
Diane!
Gode nyheter.
Bursdagspappa hadde premiere i går til 0,006 %. Det er den største suksessen
siden oppfinneren av blodparfyme var på Shark Tank og mistet armen.
Flott!
Og firmaet mitt går vanvittig bra.
-Er "vanvittig" støtende? Kan man si det? -Jeg skal sjekke.
Todd passer babyen, så balansen mellom arbeid og liv er perfekt.
-Ringte du for å skryte? -Jeg tenkte:
Hvordan kan balansen mellom arbeid og liv bli enda mer perfekt?
Så slo det meg: mer arbeid!
Jeg lurer på hvordan det går med boka di.
Jeg prøver fortsatt å finne ut av hva den "er".
-Det har gått seks måneder. -Greit. Jeg tror den handler om...
-Traumer. -Traumer?
Eller skader.
Du vet de sprukne bollene som repareres med gull og blir enda vakrere?
Kanskje det er sånn.
Vi er alle blitt skadet,
men det er gode skader som gjør oss komplette.
Er det noe?
Ja da. Gode skader. Det liker jeg. Jeg kan videresende sider til forleggeren.
Men det haster ikke?
Jo, det haster.
Hva vil du ha?
Informasjon, med avsløring som siderett.
Er det en slags pasta?
Og litt vann. Jeg er uttørket.
Du kan jo fryse ned vannet til en kube og legge den i litt bourbon.
Vi prøver å identifisere en bekjent av Sarah Lynn.
Sarah Lynn? Handler dette om BoJack?
Handler det om BoJack?
Jeg vet ikke hva dere er ute etter, men jeg vet ingenting.
Jeg har ikke sett BoJack eller Sarah Lynn på årevis.
Men du har sett dem?
Jeg skal spørre kjøkkenet om pastaen din.
BoJack?
Det er fyren som fant den døde jenta i planetariet.
-Ja? -Fant den døde jenta.
-Tenker vi det samme? -Hvis de også var sammen på AA-møtet...
Hvorfor holdt han det skjult for politiet?
Du er gløggere enn varm vin.
Apropos gløgg, hvor er Penny?
-Fordømt! Hun har rømt! -Gå, før arbeidet blir forsømt!
"Så på en måte var salatbollen meg, og sprekkene... var også meg..."
-Det suger. -Det er et førsteutkast.
Jeg husker ikke ting, og jeg blir distrahert.
Det skyldes medisinen. Jeg var redd for dette.
Er det ikke verdt det? Du har hatt det mye bedre.
Jeg føler meg lettere og klarere, men også mer tåkete.
Du føler deg både klar og tåkete? Hvordan er det mulig?
-Jeg vet ikke, på grunn av tåken! -Bare fortsett.
-Med skrivingen eller tåken? -Begge deler.
Greit. Begynn på begynnelsen. Jeg er en baby.
Hei, baby!
Er det ikke flott å vokse opp i et behagelig øvre-middelklasse-hjem,
omgitt av kjærlighet?
Jeg var ikke omgitt av kjærlighet. Det var problemet.
Du klarte deg. Nevn ett eksempel på hvordan jeg var en dårlig far.
Hva med da du fikk meg til å tape med vilje i Boggle,
så brødrene mine ville tro de var "heftig mye smartere enn ei jente"?
-Er det alt du har? -Jeg har mer.
Det var masse dritt, hele tida. Jeg klarer bare ikke å uttrykke...
Skal boka di bare bestå av at du klager?
GRINE-DIANES SUTREBOK
Som målgruppen din er jeg ikke hekta ennå.
-Du er ikke målgruppen. -Boka er dødskjedelig, Diane.
-Du hørte hva de fant i Gemberlys skap? -Herregud, si det.
En lapp fra tyven hvor det sto hvor lommebøkene var.
Hva er dette? Jeg skriver om barndomstraumer.
-Hvem er du? -Jeg heter Ivy.
Mamma og jeg flyttet til Chicago fra Sør-California.
Hæ? Nei, jeg...
Pappa døde, og vi trengte en ny start.
Jeg forstår meg ikke helt på Chicago, og vintrene er sjukt kalde,
så jeg henger på kjøpesenteret.
Kjøpesentre er artige. Eller "sjuke", som er ungdomsslang.
-Du er Ivy Tran, ikke sant? -Ivy T. Det er meg.
Jeg trenger hjelp.
Noen knabber to og to onepiecer fra Baby Hole i fjerde.
Om jeg ikke løser saken, vil sjefen henge hodet mitt på veggen.
Ja, sjefer kan være veldig irriterende.
Jeg tar saken.
-Og jeg er vietnamesisk-amerikansk. -Sjukt.
"Ivy Tran, mathalldetektiven"?
Jeg liker dette. Det er morsomt.
Boka skal være en dypsindig avhandling om skader,
men jeg slipper ikke inn til skadene mine. Jeg er for...
-...høy på morobær. -Hva faen er morobær?
Jeg må tenke dystre tanker, og det klarer jeg ikke.
Jeg føler meg lykkelig sammen med deg, men så snart jeg skal skrive...
Du slet med å skrive da du var deprimert, og du sliter nå som du ikke er det.
Kan det hende at du...
-Er en elendig skribent? -Nei.
-At du ikke vil skrive denne boka. -Jeg vil det. Det er bare vanskelig.
Men da er det verdt det. Gode ting er vanskelige.
Jeg vil ikke skrive Ivy Trans kjøpesentermysterier!
-Hvorfor ikke? -Kom igjen.
-Kom igjen selv. -Kom igjen!
Jeg skal si det jeg alltid sier til min gode venn Eileen.
-Ikke gjør det. -Eileen, kom igjen.
ANIMALSK APOTEK
Mer dop, takk.
Hallo?
Jeg presenterte boka di for Brad Pitts selskap, Plan B,
og Craig Bierkos selskap, Plan C.
-De er veldig gira på filmatiseringen. -Hvilken filmatisering?
Nei, si det? En ny Robin Hood-film.
Nei, Diane! Filmatiseringen av boka di!
Hvilken bok?
En ny Robin Hood høres ganske bra ut. Judah!
-Fra jomfru Marians perspektiv? -Regissert av Sofia Coppola?
-Jeg ringer Rebecca Fergusons agent. -Du snakker enda med meg!
Ja visst. Pitchen din om skader har slått bra an.
-Det var ikke en pitch! -Tenk alle de små Dianene der ute
som venter på å få se sin historie på storskjermen
i en kort Oscarkvalifikasjonsperiode i New York og LA.
Synes du ikke den er for trist? Burde jeg skrive noe morsommere?
Trist er det nye morsomme, og det er det som gjør den din.
-Jaså? -Ja! Alle er veldig gira.
Men de vil se sider.
Gjør det du gjør, og gi meg tristesse!
Jeg hørte fra Sofia.
Hun utvikler en ny Peter Pan fra Wendys perspektiv,
og Rebecca spiller i en serie om billettkontrolløren
på kinoen hvor Batmans foreldre ble skutt.
Veldig styrkende. Jeg må gå, Diane.
Ngu-yen?
Ingen?
-Hei, mamma. -Hei, Pen.
-Hva er galt? -Ingenting. Jeg ville bare stikke innom.
Kan jeg ikke besøke mora mi? Hvorfor griller du meg?
Ro deg ned. Pust.
Noe skjedde på jobb.
Noe?
Eller noen?
Fulgte dere etter meg?
Om du ikke vil bli forfulgt, ikke bruk blinklyset.
-Kvinner bør ikke kunngjøre hvor de skal. -Hvem har lært deg å kjøre?
-Kan jeg hjelpe deg? -Paige Sinclair, ihuga jentereporter.
Og jeg er Max.
Greit.
Vi etterforsker Sarah Lynns siste dager og lager en tidslinje.
Vi tror din BoJack Horseman var innblandet.
Dere bør gå.
Verdt et forsøk.
Jeg så faktisk Sarah Lynn, rett før hun døde.
Veldig verdt et forsøk.
Hun kom til Oberlin. Med BoJack.
-Dro BoJack til Oberlin? -Hva skjedde?
-Ingenting. -Hvorfor sa du ingenting?
Jeg ba BoJack dra. Det var alt.
-Var de beruset? -Er ikke BoJack alltid beruset?
-Vil du gi oss en uttalelse? -Nei.
Unnskyld meg. Vi skal spise middag.
Tror du BoJack skjenket Sarah Lynn?
Tror du han skjenket Sarah Lynn?
-Penny... -Jeg er ikke et barn.
-Vi bør fortelle dem om Maddy. -Hvem er Maddy?
Bestevennen min på skolen.
BoJack bodde her. Han kjøpte sprit til henne, og hun ble alkoholforgiftet.
Hva behager? Bodde han her?
Har dere fest? Glemte dere å invitere Kyle?
-Pappa... -Jeg kødder. Nå er det en fest.
Disse menneskene er fra kjøleskapsreparasjonsfirmaet.
Jeg sa at kjøleskapet vårt funker fint, og de er på vei ut.
Nemlig. Vennligst ring oss hvis dere kommer på noe annet.
Vinkjøleren har oppført seg snodig.
To kjøleskap? Hils til familien Rockefeller.
Kan du dempe deg, vær så snill?
Jeg fikk ikke sove, og du plystrer høyt.
Jeg bare Chicago-plystrer.
Kan du bare tie stille? Jeg må skrive.
Greit. Skriv i vei.
-Hvordan gikk skrivingen? -Hva mener du?
Du skulle skrive i dag.
Er dagen over?
-Jeg bare tenkte... tanker. -Går det bra med deg?
-Herregud! Diane! Hva er galt? -Jeg...
-Alt vel. Det havnet i planten. -Ikke i doen?
Jeg stikker ikke hodet i doen din.
-Ikke vær ekkel. -Vår do. Vi har snakket om dette.
Jeg måtte tenke fort og valgte planten.
Hva med vasken? Eller dusjen? Det er mange avløp der.
Unnskyld. Jeg må jobbe.
Kanskje du bare skal legge deg og jobbe i morgen tidlig?
Nei, nå. Jeg må bli ferdig.
Jeg er 17 år. Jeg bor i Boston. Krissy Keating er ei merr.
-Jaså? Eller fortjente du det? -Jeg fortjente det.
Du klandrer alltid andre, Deedee.
-Jeg vet det. -Hvem er en flink baby? Ikke du!
Hvor er sidene mine?
Jeg trenger sider til vakre kjendiser som Stockard Channing, Tatum O'Neal,
Patrick Harrison Ford Fokus...
Jeg prøver å fokusere og finne sannheten.
Du er redd for sannheten.
Du er uinteressant og fortjener ikke kjærlighet.
-Nei! -Det er klart du er det!
Er du en av de teite popkulturanalogiene jeg alltid kommer med?
Du er sjarmerende i starten, men til slutt får man nok!
Tror du at du er en vakker salatbolle? Er du innbilsk, eller?
Du er helt alminnelig.
Du klandrer alle andre for problemene dine,
men du er den eneste fellesnevneren.
-Heia Pats. -Du har rett.
Diane? Hva er det som skjer?
Det er noe tungt... i brystet mitt.
Ikke bare puppene mine, selv om de er større nå.
-Snakk. -Jeg sluttet å ta medisin.
-Hvorfor? -Fordi jeg er håpløs!
Jeg er et dumt menneske! Jeg fortjener dette!
Du er ikke dum, men du kan ikke...
-Jeg vil dø! Det er mye verre enn før! -Du har abstinenser.
Må jeg ta medisin for alltid? Hvordan skal jeg fullføre boka?
-Glem boka et øyeblikk. -Det kan jeg ikke!
-Den er alt som betyr noe. -Det er ikke sant.
Unnskyld. Beklager at jeg er så dum. Unnskyld.
Det går bra. Bare ta pillene dine.
Når du er stabil, kan vi snakke om å prøve noe annet. Greit?
Greit.
-Jeg vil bare være en vakker salatbolle. -Du er en vakker salatbolle.
-Hvordan går det? -Litt bedre i dag.
-Jeg vil be om unnskyldning. -For hva da?
Jeg vet ikke. Å være Diane?
-Stopp. -Jeg lot meg selv bli stressa.
Jeg bør ringe Princess Carolyn og be om mer tid.
Ja, men før du gjør det... Ikke bli sint.
For hva da?
Blir du sint hvis jeg sier det?
Ut fra tonen din er det sannsynlig.
Greit, men du må huske at du hadde det veldig vondt.
Presset fra Carolyn hjalp ikke, så hvis hun sluttet å mase på deg...
Hva har du gjort?
PRINCESS CAROLYN JOBB
Guy? Hva har du gjort?
Jeg sendte henne Ivy Tran, mathalldetektiv-sidene.
-Hva?! -Unnskyld!
-Det var en sjefsavgjørelse. -Du er ikke sjef!
Det var en kjæresteavgjørelse!
En "dama mi er et deprimert spyvrak, og noen må ta en avgjørelse"-avgjørelse.
-Hallo? -Jeg elsker det!
Jeg elsker protagonisten, verdenen
og at det ikke var en trist selvbiografi om ditt kjedelige liv.
Hva med "trist er det nye morsomme"?
Jeg ante ikke at du skrev så morsomt. Du må skrive ferdig.
Jeg sitter på nåler, og ikke bare fordi jeg bor med et piggsvin.
-Hør her... -På lyden fra kassaapparatet? Greit!
Jeg ga sidene til noen studioer.
Dette har franchisepotensial. Franch-potens.
Det har det ikke, for det er ikke boka jeg skriver.
-Jeg hører et "kanskje". -Jeg...
Kommer vi til å Boston-krangle nå?
Her er et mysterium.
Hvorfor er du så trist?
-Jeg vet ikke. -Bare vær artig og populær, som meg.
-Jeg vet ikke hvordan. -Jo da.
Jeg er smart, frigjort og litt spydig, men ikke så mye at det er ubehagelig.
Jeg har sårbarheter som alle andre, men bare nok til at jeg er gjenkjennelig.
-Det er sånn man bør være. -Det er ikke så lett.
Jeg vet det.
Hadde det ikke vært fint om det var det?
-Hvor er Carolyn? -Hun ba oss holde av plass.
-Skriver du fortsatt på selvbiografien? -Artig historie...
Jeg elsker sånne historier. Du bør ha med denne i boka di.
Hallo.
Takk. Veldig hyggelig. Takk.
Velkommen til "En kveld med moderne amerikanske scener".
Unnskyld meg.
-Vi må snakke sammen. -Diane! Ikke vær frekk mot skuespillerne!
For de fleste av dem er dette høydepunktet i karrieren.
Først kommer en scene fra Sam German-Shepherds Ekte Amerika.
Char! Du må komme hit!
Denne episoden av Bursdagspappa er herlig.
-Penny! -Jeg skal bare hente noe.
Jeg liker ikke det som skjedde med reporterne.
-Det går bra. -Vi fortalte dem ikke... alt.
Jeg prøvde å kaste det, men jeg klarte det ikke.
Jeg vet det er sykt, men jeg synes jeg ser fin ut.
Du er nydelig.
Det er ikke den eneste grunnen til at jeg beholdt det. Alt er forvirrende.
Charlotte! Bursdagspappa ble fanget i et skuddår!
-Hvordan slipper han unna dette? -Kommer!
Det skjedde ting med oss, og han er fortsatt ute i verden.
-Penny... -Hvis vi kan dele det med folk...
Det vil ikke bare handle om ham, men om deg og meg og feilene vi gjorde.
Feilene jeg gjorde, som jeg aldri vil tilgi meg selv for.
Men hvis vi kan hjelpe andre, vil det komme noe godt ut av det.
Det må ikke føles fælt for alltid.
Du vet ikke hva som vil skje når det blir spredd.
Du har nettopp fått panikkanfallene under kontroll.
Ja, men...
Jeg beundrer at du vil gjøre det rette, men kan du tenke grundig gjennom det?
Bare gi det et par dager.
Hvis du fortsatt vil snakke med dem, kan du ringe dem.
-Greit. Takk. -Vil du se Bursdagspappa med oss?
-Du kan overnatte. -Nei, jeg bør gå.
Greit. Ja visst. Jeg er glad i deg.
Glad i deg også.
Er det datolinjen?
Ikke kryss datolinjen, Bursdagspappa!
Da vil det ikke være bursdagen din lenger.
Takk. Tusen takk.
Vi drar, Todd.
Jeg vil se om det kommer noe etter rulleteksten.
-Vi snakkes, Diane. -Vent litt!
Princess Carolyn.
Princess Carolyn! Vent!
Jeg skjønner at du prøver å hjelpe,
-på din masete, selvopptatte måte. -Takk.
Men jeg vil ikke skrive en detektivserie for barn.
Jeg tror du vil det.
Da jeg leste den, merket jeg at du moret deg.
Jeg skriver ikke for å more meg.
Jeg må skrive essayboka nå eller aldri.
Ikke skriv essayboka, da.
-Jeg må! -Hvorfor?
Hvis jeg ikke gjør det, betyr det at alle skadene mine
ikke er gode skader, men bare skader.
De har ikke gitt meg noe,
og alle årene jeg var ulykkelig, var forgjeves.
Jeg kunne ha vært lykkelig, skrevet bøker om jentedetektiver,
vært lystig og populær og hatt gode foreldre.
-Er det det du sier? Hva var det godt for? -Jeg...
Jeg vet ikke, Diane.
Jeg vet bare at denne boka om jentedetektiven er morsom.
Jeg likte den.
Jeg liker å tenke at datteren min kan vokse opp med slike bøker.
Eller hvis hun ikke liker å lese, en lønnsom filmatisering.
Da jeg var liten, trodde jeg at alt,
all mishandlingen og forsømmelsen, gjorde meg spesiell.
Jeg besluttet at jeg skulle skrive noe
som ville få jenter som meg til å føle seg mindre alene.
Hvis jeg ikke kan skrive den boka...
Da... Da kan du kanskje skrive denne andre boka.
-Kanskje denne boka gjør det samme. -Jaså?
-Princess Carolyn? -Hvilke reportere?
BoJack?
Charlotte, jeg aner ikke hva du snakker om.
-Hei, kompis. Bra forestilling. -Hva?
Å nei!
BoJack!
Tekst: Aleksander Kerr