‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫מה יש לך שם?‬
‫נראה לי שזה ‬‫הידרנג'אה.‬
‫היא אוהבת עציצים כאלה בכלל?‬
‫סביר להניח שלא. היא לא אוהבת כלום.‬
‫שלום, בוג'ק.‬
‫תודה על ה‬‫אירוח‬‫, אימא.‬
‫אתה אורח הכבוד.‬
‫כולם, בוג'ק הגיע.‬
‫שלום, חבוב! בוא הנה!‬
‫בשבילך.‬ ‫-עציץ.‬
‫עפר לתוך הבית. יופי.‬
‫- טסקיו -‬
‫- בוג'ק הורג -‬
‫- הוליוו -‬
‫הגעת בדיוק בזמן, בוג'ק.‬
‫ציפור נכנסה מהחלון‬
‫ואנחנו לא מצליחים להוציא אותה מהבית.‬
‫כן, תשכימי קום ולכי לתפוס את התולעת!‬
‫בחיי, היא חמקמקה יותר‬ ‫מזאב ערבות שרודף אחרי ארנב.‬
‫יש לך שיחת טלפון, גברת הורסמן.‬
‫תודה, רב משרתים.‬
‫זה זאק בראף?‬ ‫-מי?‬
‫זאק בראף. שחקן, קולנוען עצמאי,‬ ‫חבר של דונלד פייסון במציאות?‬
‫אתה מתכוון לרב המשרתים שלי?‬ ‫-לשירותך!‬
‫האמת שבאמת הייתי חבר של דונלד במציאות.‬
‫הוא אדם נפלא...‬
‫רב משרתים!‬ ‫-סליחה! יש לך טלפון.‬
‫אענה במטבח.‬
‫בוג'ק, תביא תועלת לשם שינוי ותעזור, בסדר?‬
‫עם הציפור?‬
‫שלום? זה אתה.‬
‫טוב. זהו זה!‬
‫בן זו...‬
‫עם נפילה כזאת,‬
‫הייתם חושבים שאלה נתוני הצפייה‬ ‫של "הארון של ורוניקה"‬
‫כשהיא עברה לימי שני.‬
‫רעל קומי. מי רוצה לצחוק ביום שני?‬
‫ב"ג! הגעת סוף סוף לחגיגה הקטנה שלנו, מה?‬
‫כן, היה לי חלום חוזר‬ ‫שבו אני אוכל ארוחת ערב‬
‫עם כל האנשים שמתו,‬ ‫וחשבתי, "אני צריך לעשות את זה!"‬
‫אז, ‬‫הנה אני.‬
‫צריך לאגף אותה משמאל.‬
‫שלום. קרקרג'ק?‬
‫זה מה שכתוב על התחתונים שלי!‬
‫הדוד שמעולם לא פגשתי‬ ‫ועם זאת לא הצלחתי לעמוד ברף שהציב!‬
‫טוב, חייל. היכון, כוון...‬
‫שלום! מה קורה, בן אדם?‬
‫שלום, קורדרוי, טוב ל...‬
‫עדיין מוזר לך כי בפעם האחרונה‬ ‫שראית אותי הייתי עירום,‬
‫תלוי ממטען האייפון שלי,‬ ‫מחזיק לימון, עם זקפה גדולה‬
‫למרות היותי מת ב‬‫קראוו‬‫ן שלי ‬‫למעלה‬‫ משעה?‬
‫כן.‬ ‫-‬‫תצטרך להתגבר על זה, חבוב.‬
‫מה...? תפסיק עם זה.‬ ‫-סליחה.‬
‫שכחתי איפה אני לרגע.‬
‫נראה לך שזה יעזור?‬ ‫-הילדה חושבת בכיוון הנכון.‬
‫אפשר להיפטר מהפלצור‬ ‫ולהפחיד אותה עם המחתה הזו‬‫!‬
‫כן! תראה לה מי הבוס!‬ ‫-תפוס אותה!‬
‫תוביל אותה למטבח!‬
‫וזה!‬
‫יופי!‬ ‫-קדימה!‬
‫כן, כן, בוג'ק הת‬‫עלל‬‫ ‬‫ב‬‫ציפור.‬ ‫כל הכבוד לו.‬
‫אפרופו חסר תועלת,‬
‫בעלי מאחר, כך שנצטרך‬ ‫להתחיל את ארוחת הערב בלעדיו.‬
‫הוא יגיע לפני שהמופע יתחיל, נכון?‬
‫כדאי לו.‬
‫בינתיים, בואו נלך לחדר האוכל‬
‫לפני שארוחות הערב שלנו‬ ‫יתקררו כמו סגנון ההורות שלי.‬
‫נראה לי ששלי יהיה‬
‫הפעם הראשונה שמישהו ביקש ממני חתימה.‬
‫באמת?‬ ‫-וואו!‬
‫בכלל לא ידעתי לכתוב את השם שלי!‬
‫סתם ציירתי קו מסולסל!‬
‫מים?‬ ‫-תודה, זאק בראף.‬
‫מחלקים חתימה ראשונה‬ ‫רק פעם אחת, אתם יודעים.‬
‫בפעם השנייה זה הופך למחויבות,‬ ‫והפעם השלישית היא מטלה.‬
‫אבל הפעם הראשונה... הפעם הראשונה...‬
‫היי, ‬‫מה זה?‬
‫טוב. תורי.‬
‫גם שלי היה כשחתמתי‬ ‫על הקו המקווקו כדי להתגייס.‬
‫אתה מוכן לשיר את "שיר הסוכרייה על מקל"‬ ‫במופע הגדול אחר כך?‬
‫לא, אימא. את יודעת‬ ‫שאני לא מגיע למופע אף פעם.‬
‫לא ידעתי אז שהגיוס‬ ‫יוביל לשני החלקים הגרועים ביותר שלי.‬
‫יש לך שניים? חשבתי שזה בלתי אפשרי.‬
‫קורדרוי, זו שיחה, לא מטלה.‬
‫אם כך, יש לי שלושה.‬
‫לא, שלושה הם יותר מדי.‬
‫החלקים הגרועים ביותר שלי היו להיפרד מאמי‬
‫ולראות כדור עובר ישירות‬ ‫דרך הפרצוף של הגנרל שלי,‬
‫רגע לפני שהוא פגע בשלי.‬
‫לפחות המוות שלך היה מידי.‬
‫אני עדיין שומע את הטפטופים הרמים‬ ‫של העירוי שלי מהזמן שהיה לי סרטן.‬
‫טפטוף, טפטוף.‬
‫מה איתך, בוג'ק?‬ ‫-מה?‬
‫החלק הטוב ביותר, הגרוע ביותר שלך.‬
‫ובכן, אני מניח שהחלק‬ ‫הגרוע ביותר שלי מוכרח להיות...‬
‫רגע לפני שהגעתי לכאן, נראה לי?‬
‫הלכתי לבית של אנג'לה דיאז.‬
‫למים של עוד מישהו פה יש טעם של כלור?‬
‫בראף, אפשר לקבל פה מים אחרים?‬
‫מיד, מר הורסמן.‬
‫קרקרג'ק, אתה חושב שלמוות שלך הייתה משמעות‬
‫כי הוא היה בשירות מטרה שגדולה ממך?‬
‫לעזאזל.‬ ‫-מובן שהייתה לו משמעות.‬
‫נראה לי ששאלות כאלה גדולות מדי‬ ‫בשביל חייל קטן כמוני.‬
‫אחי הקריב את הקורבן האולטימטיבי.‬
‫כי אני תוהה לפעמים...‬ ‫-אבל כאן אני נתקע,‬
‫כי כשאנחנו מאדירים את מושג הקורבן,‬
‫האובדן, הסבל...‬ ‫-בוג'ק, אל תתחיל עם זה שוב.‬
‫כשאנחנו גדלים בבית שבו עושים את זה,‬
‫אנחנו מפנימים את התפי‬‫ס‬‫ה‬ ‫שהאושר הוא מעשה אנוכי,‬
‫אבל הקורבן הוא חסר משמעות.‬
‫לא, הוא לא.‬ ‫-קורבן?‬
‫בשירות מטרה גדולה יותר,‬ ‫אולי, אבל סתם לשם עצמו?‬
‫מה הטעם בזה?‬ ‫-הרבה.‬
‫קורבן הוא דבר טוב.‬
‫הוא מוכרח להיות, כי הקרבתי המון,‬ ‫ואני הייתי אדירה.‬
‫ומה את הקרבת אי פעם?‬
‫נתתי הכול.‬
‫נתתי את כל החיים שלי.‬
‫מתת בבולמוס נהנתני.‬
‫אני לא מדברת על המוות שלי.‬
‫אני מדברת על החיים שלי.‬ ‫נתתי את כל החיים שלי.‬
‫אם ניכנס לכל החיים של כולם,‬ ‫נהיה פה כל הלילה.‬
‫זה נקרא‬‫ "הטוב ביותר, הגרוע ביותר",‬ ‫לא "כל מה שקרה אי פעם".‬
‫טוב, החלק הגרוע ביותר,‬
‫סיבוב ההופעות‬ ‫"בתולה שבטוחה במיניות שלה" בשנת 2007.‬
‫האמרגן שלי הדליף תמונות עירום‬ ‫כדי להוסיף הופעות נוספות,‬
‫אימא שלי ציינה כל פחמימה שאכלתי,‬ ‫זה היה גיהינום.‬
‫אבל זה נתן למיליוני מעריצים‬ ‫מופע שהם לא ישכחו לעולם.‬
‫וזה שווה משהו.‬
‫לא, זה סוטול שרודפים אחריו.‬
‫זה לא מה שזה היה.‬ ‫-את חושבת שלשיר שירים על הבמה‬
‫זהה לכך שהאיש הזה מת בשחרור המחנות?‬
‫לא צריך להשוות בין תפוחים לאושוויצים.‬
‫הרב, תגיד להם.‬
‫יש לזה משמעות, העבודה שאנחנו עושים,‬ ‫האושר שאנחנו גורמים לו.‬
‫מוכרחה להיות לזה משמעות, נכון?‬
‫בחיי, אני בהחלט חשבתי שכן.‬ ‫האמנתי בזה מאוד פעם.‬
‫כלומר, הייתי במרחק פרק אחד של‬ ‫"לכוד בנמל תעופה במהלך סופת שלגים‬
‫בערב אליפות הריקודים‬ ‫עם הופעת אורח של גרגורי היינס"‬
‫מפרס אמי.‬
‫ואז איבדתי הכול.‬
‫ברצינות, אף אחד לא שם לב לדליפה הזאת?‬
‫בסדר, נביא דלי.‬
‫הטיפות פוגעות בי!‬ ‫-אם כך, אתה תחזיק את הדלי.‬
‫אבל מה שמוזר הוא,‬
‫באמת הפכתי להיות עצמי רק כשפוטרתי.‬
‫יצאתי מהארון. הייתי חופשי.‬ ‫הייתי אני האותנטי.‬
‫מה הקשר ללהיות אותנטי?‬
‫ובכן, כשלא הסתתרתי מאחורי איזו חזות,‬ ‫יכולתי להיות שלו.‬
‫ואז באמת עברתי לפילנתרופיה.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו, הרב?‬ ‫-למה אנשים אומרים את זה?‬
‫אם אתה שואל את זה, כן,‬ ‫אתה יכול, ואתה תשאל, ושאלת עכשיו.‬
‫כן, למה אנחנו מכריזים על השאלות שלנו?‬
‫כן, מהן השאלות האלה, בנות אצולה?‬
‫מכריזים על המלך והמלכה שאילתה מהאי קושיות.‬
‫האם ‬‫יורשה לי לשאול מה שלומך?‬
‫טוב מאוד, תודה.‬
‫עוד לא שאלתי אותך.‬ ‫שאלתי אם אפשר לשאול אותך.‬
‫שאבת עונג מעבודות הצדקה שלך?‬
‫עונג אמיתי ועמוק?‬
‫זה גימד כל הנאה אחרת בחיי.‬
‫אם כך, זה לא נחשב.‬ ‫אם שאבת עונג, זה לא היה נטול אנוכיות.‬
‫וזה טוב רק אם זה נטול אנוכיות.‬
‫מי המציא את החוק הזה? עזרתי לאנשים.‬
‫למי אכפת אם זה גם גרם לי להרגיש טוב?‬
‫הרגשה טובה היא דבר אנוכי במהותו.‬
‫אם הייתי מתמסר לישו, באמת הולך בדרך...‬
‫אני לא אוהבת דיבורים כאלה על דת בבית שלי.‬
‫אם לא הייתי מנסה כל הזמן‬ ‫להרגיש טוב, להצליח יותר,‬
‫ומחפש כל הזמן עונג מרבי...‬ ‫זה היה החלק הגרוע ביותר שלי.‬
‫טוב, אחד משלושת החלקים הגרועים ביותר.‬ ‫רגע, בעצם, אפשר לבחור ארבעה?‬
‫למצוא אותך ב‬‫קראוו‬‫ן שלך נכנס‬ ‫לחמישייה הפותחת שלי בוודאות.‬
‫אלה שטויות!‬
‫עשיתי הרבה למען הרבה אנשים!‬ ‫לא הייתי בן אדם רע.‬
‫איש לא מאשים אותך‬ ‫שהיית בן אדם רע, שרה לין.‬
‫אתם כן! כולכם!‬
‫עם ה"להיות אותנטי" ו"עבודות צדקה"‬ ‫ו"להרוג נאצים" שלכם.‬
‫האמת שמעולם לא הרגתי נאצי.‬ ‫כל מי שהרגתי היה מאש כוחותינו.‬
‫וגם מעולם לא שחררתי מחנות.‬ ‫האמת שאני לא בטוח מה עשיתי.‬
‫בבקשה. בעלך הגיע עכשיו, גברתי.‬
‫רגע, אבא פה? הוא מעולם‬ ‫לא בא לארוחת ערב עד כה.‬
‫הנה שאלה.‬ ‫-שאלה נוספת הגיעה!‬
‫השמיעו שיר של אחד מכם בחלל החיצון?‬
‫מישהו? לא? רק אני?‬
‫ככה חשבתי.‬
‫הסינגל הלהיט שלי,‬ ‫"לא, לא, לא, (לא הוא כן)" בדרכו למאדים!‬
‫יש לזה משמעות. יזכרו אותי.‬
‫מוכרחה להיות לזה משמעות. אני אהיה...‬
‫סליחה על האיחור. פספסתי את המופע?‬
‫שלום!‬ ‫-הנה הוא! הנה הבחור שלנו!‬
‫אבא!‬ ‫-אני...‬
‫לא פספסת כלום.‬ ‫אין לנו לאן ללכת, אחרי הכול.‬
‫למה שלא נתכופף כולנו‬ ‫בהתאם ללוח הזמנים שלך?‬
‫כבר התנצלתי. רצתי.‬
‫כן, כמו תמיד, איחרת,‬
‫בזמן שאני הרצתי את עצמי עד שחיקה‬ ‫בניסיון להגיש את ארוחת הערב.‬
‫כן, עזרת.‬
‫והסבלנות שלי אוזלת עכשיו מרוב שאת מברברת.‬
‫והזמן שלי אוזל עד ששנינו...‬
‫טוב, הנה אנחנו כאן.‬
‫פשוט אדחס לכאן.‬
‫תקנה לעצמך משהו יפה.‬ ‫-תודה, מר סקרטריאט.‬
‫מה פספסתי?‬ ‫-משחק "ה‬‫טוב‬‫ ביותר, ה‬‫גרוע‬‫ ביותר".‬
‫יש לי אחד!‬‫ מאצ'ו פיצ'ו.‬
‫כשעזבתי את "על הסוס", באמת שקלתי להתאבד.‬
‫לעזאזל, הרב. באמת?‬
‫כן. אבל הייתה ל"ניקס" עונה טובה‬
‫ורציתי לראות מה יקרה.‬
‫רגע, לא התאבדת‬
‫כי הייתה ל"ניקס" עונה טובה?‬
‫מה היית עושה אם הייתה להם עונה גרועה?‬
‫לא יודע. מתחיל להתעניין בכדור בסיס?‬
‫בשם... איפה ההתמדה שלך?‬
‫זה כאילו שבכלל לא רצית להתאבד!‬
‫ואני שמח שלא עשיתי זאת,‬
‫כי אז הייתי במאצ'ו פיצו עשר שנים לאחר מכן‬
‫והבנתי שהיה עוד הרבה יותר‬ ‫שיכולתי לעשות בחיים.‬
‫טוב, תורי.‬
‫עשרים ושניים באוגוסט 1973,‬ ‫אסרו עליי לרוץ לצמיתות.‬
‫והריצה, היא הייתה ה‬‫דבר ההגיוני היחיד בחיי,‬
‫כך שאם לא יכולתי לעשות את זה,‬ ‫לא הייתי כלום.‬
‫זה החלק הגרוע ביותר שלך?‬ ‫-הטוב ביותר. כשקפצתי מהגשר הזה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה אמרתי על דיבורים על אלוהים?‬
‫זו הייתה הבחירה שלי.‬ ‫זכיתי למות בתנאים שלי.‬
‫לא הרבה יכולים להגיד זאת.‬
‫לא.‬ ‫-זה נכון.‬
‫הנוף שהיה שם למעלה.‬
‫לא הייתם מאמינים.‬
‫בחיי.‬
‫זה בטח מהשחייה קודם.‬ ‫-שחית?‬
‫כן, אני...‬
‫מתי שחיתי?‬ ‫-אל תחשוב על זה.‬
‫יש לך חלק הכי טוב?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫עבדתי כמורה בשנה האחרונה.‬
‫והיה לי תלמיד שהיה לו קשה מאוד,‬
‫הוא לא הצליח להתגבר על מכשול.‬
‫ואז מה? עזרת לו לשחק היטב בסצנה?‬ ‫לשיעור שלך?‬
‫זה החלק הטוב ביותר בכל החיים שלך?‬
‫לא יודע, סתם זרקתי.‬
‫לא ידעתי שתתקילו אותי ככה!‬
‫בחייך, חבוב. מה היה מיוחד כל כך ברגע הזה?‬
‫היה טוב לעזור למישהו לעשות משהו.‬
‫רואים? לעזור למישהו, כמו שאמרתי!‬
‫אבל הוא אהב את זה כי זה‬ ‫גרם לו להרגיש טוב, כמו שאני אמרתי!‬
‫אהבתי את זה כי זה הזכיר לי את עצמי‬ ‫כשהייתי צעיר, בתחילת דרכי.‬
‫אתה ואני, עושים שטויות,‬ ‫הולכים לערבי במה פתוחה.‬
‫מנסים להבין את החיים. נראה לי...‬
‫נראה לי שזה היה החלק הטוב ביותר.‬ ‫-באמת?‬
‫ובכן, אנחנו מוכנים להתחיל את המופע?‬
‫ברור!‬ ‫-נעשה את זה!‬
‫טוב, היה נחמד לראות את כולכם!‬
‫אתה לא בא?‬
‫זה תמיד החלק שבו אני מתעורר.‬
‫אתם הולכים למופע.‬
‫זאק בראף אומר, "סליחה שאני מושיט יד",‬
‫אף על פי שברור שהוא יכול‬ ‫לקחת את הצלחת שלי מזווית אחרת,‬
‫ואז אני מתעורר.‬ ‫-טוב.‬
‫אם כך, בפעם הבאה.‬
‫סליחה שאני מושיט יד.‬
‫שלום, כולם! שבו, בבקשה.‬
‫המופע של הערב מוקדש לבוג'ק הורסמן!‬
‫מה אתם אומרים? שנתחיל את המופע הזה?‬
‫כן! אין צורך להציג‬ ‫את מי שיפתח את המופע הערב,‬
‫אבל אציג אותה בכל זאת.‬
‫גבירותיי ורבותיי, האחת והיחידה, שרה לין!‬
‫תודה, תודה!‬
‫אני רוצה להקדיש את המופע של הערב‬ ‫לאיש השעה, בוג'ק הורסמן!‬
‫שרה לין, אני מצטער כל כך‬ ‫על כל מה שקרה איתך.‬
‫איתנו. הייתי צריך להגן עלייך...‬
‫בוג'ק. זה הזמן שלי.‬
‫כן, כמובן. סליחה.‬
‫"החיים הם מופע בלתי נגמר, חביבי‬
‫חוץ מהפרט הקטן שהם נגמרים‬
‫הפתיחה נמשכת חיים שלמים אבל המופע קצר‬
‫פה עם כל המשפחה והחברים שלך‬
‫אתה רץ במרוץ, אתה פולט את השורות שלך‬
‫מדפיסים את הפרצוף שלך על חולצות ועל מזבחות‬
‫ועל שלטים ענקיים בגובה מאות מטרים‬
‫ואל תפסיק לרקוד, אל תפסיק לרקוד‬
‫עד שהמסך יירד‬
‫מופעים הם חיים אין סופיים כמובן‬
‫צללית שנשארת אחרי לכתך‬
‫מה הטעם בקשיים ובייסורים, סוס זקן‬
‫סיים אותם והמורשת שלך תמשיך לחיות‬
‫הפטפוטים מפסיקים, הקהל הולך‬
‫סיכה נופלת, המוזיקה מתחילה‬
‫שיר שלימדת אותי כשהייתי קטנה‬
‫אל תפסיק לרקוד‬
‫אל תפסיק לרקוד"‬
‫שרה לין? שרה לין!‬
‫טוב, במופע אווירי מודרני,‬
‫ידידכם וידידי, ותלותי במידה רצחנית...‬
‫קורדרוי ג'קסון-ג'קסון!‬
‫לאן שרה לין הלכה?‬ ‫-נסה ליהנות מהמופע.‬
‫לאן הדלת הזו מובילה?‬ ‫-שב, חבוב. תורך יגיע.‬
‫לא, אני צריך שתגיד לי...‬ ‫-זהירות!‬
‫זה סיום הסדרה של קורדר‬‫וי‬‫ ג'קסון-ג'קסון!‬
‫בשורה הראשונה, בבקשה?‬
‫טוב, בואו נתקדם במופע.‬
‫הבא בתור, אתם מכירים ואוהבים,‬
‫קבלו בבקשה במחיאות כפיים‬ ‫סוערות ולוהטות את...‬
‫רוצה ללכת לעשן?‬ ‫-זאק בראף!‬
‫כן. כן, בוא נסתלק מפה.‬
‫לכבוד הוא לי. לכבוד.‬
‫אם כך, מה יש בצד השני של הדלת הזאת?‬
‫החוצפה של הבחור הזה. עם הזקן. הרב?‬
‫כן. הרב.‬
‫מה, הוא אומר שהוא שלו? בגלל מאצ'ו פיצ'ו?‬
‫אני לא קונה את זה.‬ ‫-אני לא יודע, אני מאמין לו.‬
‫אני מבטיח לך, כל האנשים בחדר הזה‬
‫היו חוזרים אם היינו יכולים.‬
‫שלווה? זה מישהו שמנסה לשכנע את עצמו במשהו.‬
‫במה?‬ ‫-שלחיים יש משמעות או תכלית, ש...‬
‫אם עושים "וי" על הדברים הנכונים ורוקדים,‬
‫מקבלים מתנת פרידה קטנה בסוף,‬
‫תעודה ממוסגרת שכתוב עליה,‬ ‫"ברכותיי, מצאת שלווה."‬
‫לא הייתי מתנגד לזה.‬ ‫-אבל נחש מה?‬
‫כל הזמן שהאנשים האלה השקיעו,‬
‫בניסיון לעשות טוב‬ ‫או לעזור לאנשים או להיות משהו?‬
‫אני לא עשיתי את החרא הזה,‬ ‫ועם זאת, הנה אני פה, בדיוק כמוהם.‬
‫היית האצן המהיר ביותר בעולם.‬ ‫עוררת השראה במיליוני אנשים.‬
‫ועם זאת, הנה אני כאן. בדיוק כמוך.‬
‫אם כך, אם היית יכול לחזור,‬ ‫לעשות את זה שוב, מה היית עושה אחרת?‬
‫מה הייתי עושה? לא היה אכפת לי כל כך.‬
‫אכפת ממה? מירוצים?‬
‫מהכול.‬
‫אני יודע שהחלק הזה מבלבל כי אני סקרטריאט‬
‫וגם אבא שלך משום מה,‬
‫אבל כאבא שלך, אני אומר‬ ‫שחשוב שתדע שאכפת לי.‬
‫לא, מעולם לא היה לך אכפת.‬ ‫היה לך אכפת מהספר שלך.‬
‫היה לך אכפת מלהשתכר‬
‫ולהגיד לכולם שאתה אומלל,‬
‫אבל זו אינה אכפתיות.‬
‫אתה חושב שלא היה לי אכפת כי הצבתי חומות,‬
‫אבל היה לי אכפת מאוד, בוג'ק.‬
‫ממך, מאימא שלך.‬
‫רציתי שתכבד אותי. רציתי שתאהב אותי.‬
‫פחדתי כל כך שתדע את זה.‬
‫היה לי אכפת מאוד.‬
‫חבל שמעולם לא יכולנו לדבר ככה במציאות.‬
‫כמה שזה היה עוזר.‬
‫לפחות זכינו להזדמנות הפעם, לפני שאתעורר.‬
‫תתעורר? אתה לא מבין, נכון?‬
‫מבין מה?‬
‫האובדן הוא אמנות שיתופית,‬
‫בין האנשים שעוזבים אותנו לבין אלה שנשארים.‬
‫אנחנו רוקדים עם הצללים של היעדרם.‬
‫לאור זאת, אני מציג לפניכם...‬ ‫-עצרו את המופע!‬
‫סליחה.‬ ‫-מה קורה?‬
‫אתה גס רוח. עמדתי לבצע‬ ‫את ריקוד הגלגיליות שלי.‬
‫תירגע, ילד.‬ ‫-כן, אולי תשב ו...?‬
‫לא!‬ ‫-לא. בבקשה!‬
‫אני לא מוכן! מעולם לא זכיתי‬ ‫לביים את החידוש ל"מלכודת אש",‬
‫"מלכודת אש של זאק בראף"!‬
‫לא סיימתי לכתוב את זיכרונותיי‬
‫"התחלתי זאק שגרם לכל העולם להתחיל לבראף"!‬
‫לא רשמתי זכויות‬
‫על ארוחת חביתיות מתקפת הבוקר‬ ‫של זאק בראף ב"שייק שאק"!‬
‫מעריצי תפוחי אדמה בעלי מרשרשים‬ ‫שמתייגים את "החטיפים של זאק"‬
‫מקבלים נקודות זיכוי במהירות‬ ‫דרך יישומון "מטבע בראף"!‬
‫אני צריך להתעורר. אני לא יכול להיות פה.‬
‫כמובן. הכול סובב סביבך תמיד.‬
‫ב"ג, חבוב...‬ ‫-הרב! איך הגעתי לכאן?‬
‫מניין לי לדעת?‬
‫פרצתי לבית שלי,‬ ‫אבל הוא כבר לא היה הבית שלי.‬
‫צפיתי בבלו-ריי של "על הסוס".‬
‫כן. כן, ושתיתי עוד קצת ומצאתי כדורים,‬
‫ואז הלכתי לשחות...‬
‫לא! רגע! יצאתי מהבריכה.‬
‫כן! והתקשרתי לדיאן!‬
‫בוג'ק, אנחנו מנסים להעלות פה מופע.‬
‫אבל התקשרתי לדיאן.‬
‫לא טבעתי אם יצאתי מהבריכה‬ ‫כדי להתקשר לדיאן!‬
‫כך שאני לא צריך להיות פה.‬
‫אם רק אוכל לסיים את השיחה. איפה הטלפון?‬
‫טוב, גבירותיי ורבותיי,‬ ‫יש לנו פינוק אמיתי בשבילכם עכשיו.‬
‫פינוק אמיתי.‬
‫בואו לראות אותו לפני שהוא בורח.‬
‫לא! עצור!‬ ‫-זה סקרטריאט!‬
‫שמור על קור רוח.‬
‫לא תשנה כלום בכלל שתתפלץ.‬
‫זה היה קורה לך ביום מן הימים.‬
‫שיר. מקורי, כמובן.‬ ‫הוא נקרא "הנוף מחצי הדרך למטה".‬
‫"הבריזה החלשה לא לוחשת דבר‬ ‫המים צורחים שמימיות‬
‫רגליו נעות ומטופפות‬ ‫נשימה עמוקה, להתרחק, הגיע הזמן‬
‫בהונות מתנתקות ממעקה הבטיחות‬ ‫הוא במים במהרה‬
‫עיניו עצומות אך הוא מציץ כדי לראות‬ ‫את הנוף מחצי הדרך למטה"‬
‫לא סיימתי, חכו. לא סיימתי.‬
‫"קצת רוח, שמש קיצית, נהר עשיר ומלכותי‬
‫שיטפון של אנדורפינים חביבים‬ ‫מביא רוגע שאין שישתווה לו‬
‫אתה עף עכשיו‬
‫אתה רואה דברים בבירור רב הרבה יותר‬ ‫מאשר מהקרקע‬
‫הכול בסדר, היה בסדר‬ ‫אם לא היית בחצי הדרך למטה עכשיו‬
‫קפיצה כדי להתנתק מכוח הכבידה‬
‫מה יוכל להאט את הנפילה עכשיו?‬
‫הייתי נותן הכול כדי שהבהונות ייגעו‬ ‫בביטחון שחזרה למעלה"‬
‫שיניתי את דעתי.‬
‫שיניתי את דעתי. אני לא רוצה.‬
‫זה בסדר.‬
‫"אבל זהו זה, המעשה נעשה‬
‫הדממה משתיקה את הקול‬
‫לפני שקפצתי הייתי צריך לראות‬ ‫את הנוף מחצי הדרך למטה‬
‫לא! הייתי צריך לחשוב‬ ‫על הנוף מחצי הדרך למטה"‬
‫תמצא את השלווה שלך, בריון. תמצא אותה.‬
‫"הלוואי שהייתי יכול לדעת‬ ‫על הנוף מחצי הדרך למטה..."‬
‫אני צריך להסתלק מפה!‬
‫מה...?‬ ‫-ב"ג, לאן אתה חושב שאתה הולך?‬
‫כל מה שאתה עושה פה לא משנה.‬
‫צעקות והתנגדויות לא יוציאו‬ ‫את הגופה שלך מהבריכה הזאת,‬
‫כך שמוטב שפשוט...‬ ‫-שב!‬
‫אבל אני...‬
‫תקשיב, ב"ג, ‬‫יתכן‬‫ שמישהו‬ ‫ימצא אותך ויציל אותך,‬
‫וגם יכול להיות שלא.‬
‫אנחנו לא זוכים לדעת.‬
‫אפשר לשאול אותך שאלה?‬
‫מישהו חזר מהמקום הזה אי פעם?‬
‫ב"ג, אין מקום.‬
‫זה רק המוח שלך שעובר‬ ‫את מה שהוא מרגיש שהוא צריך לעבור.‬
‫כל מה שאתה יכול לעשות עכשיו‬ ‫הוא לשבת בנוח וליהנות מהמופע.‬
‫חברים, קבלו את ביאטריס הורסמן‬
‫עם אחיה הצעיר הגדול, קרקרג'ק!‬
‫זה החלק הקשה.‬
‫בחיי.‬
‫ועכשיו החלק הקל.‬
‫רות סוף!‬
‫ביאטריס הורסמן, מה?‬
‫היא הייתה אמורה לשיר לנו הערב,‬
‫אבל מתברר שהיא הייתה "צרו-דיו".‬
‫טוב, מוכנים למופע המרכזי?‬
‫לא.‬
‫קבלו בבקשה לבמה...‬
‫לא. בבקשה.‬
‫את כוכב "על הסוס",‬
‫ו"המופע של בוג'ק הורסמן"!‬ ‫"פילברט"! "סקרטריאט"!‬
‫"חד הקרן החרמן" שייצא בקרוב!‬
‫בנם של באטרסקוץ' וביאטריס!‬
‫בעלה של אף אחת! אביו של אף אחד...‬ ‫למיטב ידיעתנו!‬
‫סטנדאפיסט, שחקן...‬
‫אלכוהוליסט חמור!‬
‫שרמנטי ומוכשר וחתיכת חרא מטומטם.‬
‫זה... בוג'ק הורסמן!‬
‫זה מבעית?‬
‫לא. לא נראה לי.‬
‫ככה זה, אתה יודע?‬
‫הכול צריך להיגמר בסוף, הטפטוף מפסיק בסוף.‬
‫נתראה בצד השני.‬
‫בוג'ק, לא, אין צד שני.‬
‫זהו זה.‬
‫רגע.‬
‫אני צריך להתקשר למישהו.‬
‫הלו?‬
‫מישהו? לא משנה מי?‬
‫אני מחפש טלפון.‬
‫דיאן! דיאן, את שם? דיאן, אני צריך אותך!‬
‫בוג'ק?‬ ‫-דיאן! תודה לאל!‬
‫תודה לאל, דיאן. טוב, דיאן.‬ ‫דיאן, את תצילי אותי, נכון?‬
‫התקשרתי אלייך ואת באה לקחת אותי?‬
‫בוג'ק, למה התקשרת אליי?‬ ‫אני גרה בשיקגו. אני לא יכולה להציל אותך.‬
‫לא ענית.‬ ‫-נכון.‬
‫השיחה הגיעה לתא הקולי.‬ ‫-כן.‬
‫ואז... חזרתי לבריכה.‬
‫מאוחר מדי. את הנעשה אין להשיב.‬ ‫-לא.‬
‫אין לי מה לעשות בנידון, בוג'ק.‬ ‫אני לא אמיתית. דבר מזה אינו אמיתי.‬
‫אם כך, מה אעשה עכשיו?‬ ‫-בוג'ק, זה לא משנה.‬
‫אם זה לא משנה, אני יכול‬ ‫להישאר איתך על הקו לפחות?‬
‫בסדר.‬
‫איך היה היום שלך?‬
‫טוב.‬ ‫-כן?‬
‫כן. היום שלי היה טוב.‬
‫תרגום כתוביות: ענת שפירא‬