EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
ST. ELMERS SJUKHUS
HORSEMAN DÖD
HEADLESS HORSEMAN FILMUNIVERSUM DÖD PÅ SONY
BOJACK HORSEMAN INTE DÖD
BOJACK INFÖR RÄTTA
BOJACK SKRÄMDE MIG! SKRÄMD POJKE BERÄTTAR ALLT
#SKRÄMDPOJKE TAR USA MED STORM
FÖR MÅNGA GIRAFFSKÄMT
HORSEMAN DÖMD TILL 14 MÅNADER
"SKRÄMD POJKE" SAJNAD AV GERSH
Inget är enkelt.
Men jag hade inte pratat med er om jag trodde att det var för sent.
Så vad gör vi här?
Jag vet inte varför ni är här
men jag är här för att göra den bästa uppsättningen av Hedda Gabler
det här fängelset nånsin har sett!
Vi tar det från fru Elvsteds entré,
och om du står på scen kan jag se dig, du är inne i rollen,
du har en åsikt om Ejlert Løvborgs återkomst.
Oj, är klockan redan halv elva?
Jag kommer tillbaka i morgon och vi kan repa på måndag.
Det vore bra om ni hade lärt er replikerna då.
Schlesinger, om du hinner tillverka vapen och organisera ett överfall
har du tid att lära dig dina repliker. Prioriteter.
Där är han!
-USA:s mest efterlysta! -Tack för att du hämtade mig.
Juryn förklarar dig skyldig... till att vara en supercool kille.
Jättesmart. Kan vi åka?
Jag dömer dig till livstids vänskap med mig.
Om det är mitt enda val väljer jag fängelset.
Tänkte du ha på dig det på bröllopet?
Smoking var visserligen valfritt...
Jag visste inte att jag skulle på bröllop efter ett år.
Därför ska man alltid packa en extra kostym för säkerhets skull.
-Varför sitter du inne? -Officiellt för inbrott
men det var nog lite av allt.
Åh, lite av allt.
Som den varierade maten på din favoritrestaurang med snurrskiva.
-Ursäkta? -Har du en sån restaurang du gillar?
En favoritrestaurang med snurrskiva? Ingen aning.
Det betyder så mycket att du sa det.
Jag är lite hungrig. Var kan vi äta lunch?
Elefino!
Inte? Vad sägs om dinern?
Umgås du mycket med dem som par?
Jag träffar Princess Carolyn ofta på event.
Emmys, Golden Globes, Critic's Choice, Peabody...
Nobelpriset för tv som de skapade för vår serie.
Men Judah är oftast hemma med Ruthie.
-Tänk att hon ska gifta sig! -Trodde du att det skulle bli du?
Jag trodde inte att det skulle bli nån, för jag stal hennes bästa år.
Men hennes bästa år är nu.
Jag kunde inte ens stjäla rätt år. Jag är chockad att hon fick ut mig över helgen.
-När släpps du på riktigt? -Om några månader.
Vad ska du göra sen? Stora planer efter kåken?
Big Mommas Hus-reboot?
Reboot av Big Mommas Hus-serien, med dig?
Mitt mål är att inte klanta mig den här helgen.
-Du kommer inte att klanta dig. -Jag hittar säkert ett sätt.
Kan du ge mig en ny kostym?
-Tror du att Diane kommer? -Alla kommer. Det är årets fest.
Jag har inte pratat med Diane sen...
-Träffar du nån? -Jag är för upptagen med serien.
-Födelsedagarna pappar inte sig själva. -Vad är det för serie?
Och jag försöker fokusera på mig själv. Jag hade ett genombrott nyligen.
En dag i terapi slängde jag ur mig:
"Är mina problem med kvinnor en film av Christopher Nolan?
För ja, det finns kvinnor, men det handlar inte om dem utan om mig."
Det är rätt skarpsinnigt.
Jag tänkte: Är mina självdestruktiva mönster och beroendeförhållanden
Jim Carreys populära karaktär Masken? "Kan nån stoppa mig?"
Uttrycker du alla dina genombrott så?
Är alla mina genombrott ett brittiskt band från 70-talet? Yes.
Vad gör vi här? Är bröllopet här?
-Jag måste göra ett snabbt stopp. -På Griffith Observatory?
Jag har en pressgrej. Det var på vägen.
Nej. Jag kan inte vara här.
Det tar 15 minuter. Max 20.
Definitivt inte längre än 2,5 timme.
Hej, allihop.
Ni känner och älskar mig som titelrollen i Födelsedagspappa.
Jag är även känd som Ledsna hunden, frackingförkämpe,
den som tar reda på vad Hollywoo-kändisar vet och om de vet saker,
men vissa känner mig nog som den ökända tjuven av D:et.
För att fira Födelsedagspappas framgång
tänkte jag ge er en födelsedagspresent.
Jag ringde ett skyltföretag och sa:
"Jag vill ge hela stan ett D.
D för Dad. Som i Birthday Dad."
Så utan vidare omsvep tar vi farväl av Hollywoo-eran för evigt
och säger hej till...
Holly...woob?
Nej, jag sa "D" som i "Birthday Dad".
Nej, jag menade "Dad" i "Birthday Dad". Jag antog att det var uppenbart.
Jag måste gå, men nästa gång jag behöver en skylt
överväger jag att välja ett annat företag.
Okej, nästa anhalt, bröllopet!
-Jag är inte redo. Kör mig till fängelset! -Kom igen, du klarar dig.
Jag är inte redo att vara bland folk än.
-Vad tror du kommer att hända? -Jag vet inte.
Men nåt dåligt händer om jag går på bröllopet.
Vi kan ju åka till bröllopet och om du vill gå därifrån kan vi gå.
-Är det sant? -Ja.
Och om du vill stanna, stannar jag med dig.
-Säkert? -Självklart.
Jag ställer alltid upp, förutom om jag ser min kompis Erica
och blir distraherad av nån aspekt av hennes personlighet.
Men BoJack, oddsen för det är...
BADRUM
TAK
-BoJack! Tack och lov att jag hittade dig. -Vad är det?
Fyrverkerierna börjar om fem minuter. Jag hinner inte förklara.
Jag måste sitta på dina axlar på stranden.
-Va? Varför? -Jag sa att jag inte hinner förklara.
Hamnade du i fängelse för att du inte lyssnar?
-Kom igen, vi måste gå. -Okej.
Wow! Den var nästan 3D.
Så...varför behövde vi vara på stranden?
Du verkade överväldigad på festen.
-Jag tänkte att du behövde frisk luft. -Tack.
Varför sitter du på mina axlar?
För att se fyrverkerierna bättre.
Okej, ner. Okej.
Det är fint att se dig. Hur kom du ut ur fängelset?
Kraschade en helikopter in i byggnaden och du gick ut?
Jag är här för bröllopet. Jag åker tillbaka i morgon.
Åh, trist.
Nej, det är bra. Rutinen är bra för mig.
-Jag undviker trubbel i alla fall. -Hurra. Undviker trubbel i alla fall.
Jag skapar små mål åt mig själv.
Om några månader slår jag mitt rekord som nykter.
-Vad bra! -Ja, det är...
Det är nåt att sikta på men sen... efter det...
Efter det slår du ditt rekord igen. Varje dag slår du ditt rekord.
Ja, men det är enkelt nu. I fängelset.
Jag behöver inte göra egna val. Jag oroar mig för när jag blir frisläppt.
-Tänk om jag får återfall igen. -Då blir du nykter igen.
Jag ska berätta nåt. Jag var på kontoret, och sjöng "Hokey Pokey" med några kollegor
när jag insåg att alla missförstår den sången.
"Hokey Pokey?"
Ja, det är för stor betoning på hokey pokey-delen.
Det är det det handlar om.
-Nej, sången handlar inte om det. -Okej.
Jag tänkte på min mamma. Mitt förhållande med mamma.
Det är skumt. Du vet, krystat.
Det känns som om hon inte förstår mig men hon försöker.
Och för några år sen trodde jag inte att jag skulle ha nåt förhållande med henne.
-Jag var säker på det. -Vad förändrades?
Jag vet inte. Jag förändrades. Eller hon.
Eller så förändras vi.
Det är det jag pratar om. Det är som i sången.
"Man gör hokey pokey och vänder sig om."
Man vänder om. Det är det det handlar om.
Låtskrivarna tänkte nog inte så mycket på textens existentiella betydelse.
De rimmar "om" med "om".
Konst handlar väl om vad man får ut av den?
-Är det meningen med konst? -Kanske.
Konst kanske inte behöver en mening. Det är därför det kallas konst.
Jag vet inte om du är smart eller dum.
Det vet jag aldrig.
Du hade en poäng i ett ögonblick men du tappade den.
Nåväl. Det var fint medan det varade.
Visst. Det var fint medan det varade.
Inte illa.
Där är han!
Det var ett fantastiskt bröllop.
Var det inte för mycket med fyrverkerierna och akrobaterna och påfåglarna?
Nej, du producerade skiten ur det.
Vad tyckte du om delen då prästen blev mördad
och Judah listade ut vilken brudtärna som var skyldig?
Det var ovanligt för ett bröllop men det fungerade.
Det tyckte jag med.
Grattis. Och Judah med. Var är han?
Han arbetar med några kontrakt.
Vi gör en kvinnlig reboot av 12 edsvurna män.
Den heter 11 edsvurna kvinnor.
-Inte 12? -Vi lämnar utrymme för en uppföljare.
Jobbar din man på sitt eget bröllop?
Vi gifte oss för en vecka sen. Det här är för branschen.
Jag bjöd in alla talanger i stan, tog deras mobiler och blandade dem.
Ge dem sprit, få dem att prata, och dagen efter ringer de mig:
"Kan du ge mig numret till den och den?"
-Jag är producent. -Funkar verkligen det?
Jennifer Jason Leigh! Har du träffat den vanliga Jason Lee?
Ni är mina favorit-Jason Lees. Diskutera.
Jag är ledsen att jag inte fick se det riktiga bröllopet
men jag är ärad att jag fick komma på det här.
Skämtar du? Hårda enhörningen kommer att bli stor.
-Va? -Hela Hollywoob snackar om din comeback.
Nej. Sa du "Hollywoob"?
Om filmen gör det den ska
är åklagaren inte den enda som vill haffa dig.
Jag borde nog inte göra fler projekt.
Min dramagrupp i fängelset gör Hedda Gabler.
Det är inte Strindberg men vi har kul.
Jag kanske fortsätter med det när jag blir frisläppt.
Jaha, underbart.
Men jag trodde inte att jag hade andra alternativ.
-För ett år sen hatade alla mig. -Folk har korta minnen.
Det är det bästa och sämsta med människor.
Jag kanske kan göra båda två. Jag gillar att undervisa.
-Jag kanske kan regissera. -Förlåt att jag sa nåt...
Alltså. jag borde inte göra nåt förhastat
men om det är en bra möjlighet borde jag ju ta den.
Vi vet hur svårt det är att lyckas.
Tänk på saken. Du fattar säkert rätt beslut, eller ett beslut.
-Vill du dansa? -Ja.
Jag fick en konstig tanke när jag hörde att du skulle gifta dig.
Att jag skulle komma hit och det skulle bli en katastrof.
Jag visste att jag antingen skulle orsaka den eller lösa den.
En katastrof?
Inte en katastrof. Som en katastrof i en komediserie.
Typ att ingen skulle hitta dig.
-Ingen förutom du? -Ja.
Jag skulle hitta dig på nån plats och säga: "Kom igen. Det är dags."
Och du skulle säga: "Vad gör jag, BoJack?"
Skulle jag rymma med dig sen?
Nej. Jag skulle övertala dig att göra det. Det skulle visa hur mycket jag hade vuxit.
-Att jag kunde släppa dig. -Förlåt att jag gör dig besviken.
Nej, det vore bara en bättre historia om du fick kalla fötter.
Det är en bättre historia för dig. Jag gillar den här bättre.
Du har nog rätt.
-Vad skulle du säga till mig? -Jag vet inte. Jag hade sagt:
-"Kom igen, kompis. Gör det." -Wow.
Nej, jag skulle... Vänta. Berätta vad du är rädd för.
I det här scenariot du hittade på?
-Ja. -Okej.
Jag är rädd för att förlora en del av mig själv.
Jag är rädd att om jag låter nån annan ta hand om mig är jag inte mig själv längre.
Jag är rädd för att bli för bekväm, för sårbar.
Jag är rädd att det här är det bästa som har hänt mig,
och om det inte gör mig lika lycklig som det borde,
innebär det att jag är ett hopplöst fall.
-Herregud! -Vadå?
Det är riktigt bra argument.
-Skämtar du? -Okej, lyssna.
Alla de sakerna kan stämma men å andra sidan kanske du förtjänar att vara lycklig
och det är en sak som kan göra dig lycklig.
Oroa dig inte för om du kommer att bli lycklig senare
och fokusera på att du är lycklig nu.
-Är det så enkelt? -Nej.
Men du är här för att Princess Carolyn tyckte att det var en bra idé.
Och vi borde lyssna på henne. För hon är den smartaste kvinnan jag känner.
Det är hon.
Vad tycker du? Tänker du gifta dig med honom?
Jag har ju redan klänningen.
Men jag behövde inte säga det, va?
Jag antar det.
Om jag bestämmer mig för att återvända till branschen...
Det gör jag nog inte, men om jag gör det behöver jag en agent.
Nån som kan hjälpa mig att fatta rätt beslut och undvika problem.
Jag kan rekommendera bra människor.
Hej.
-Jag tänkte att du var här. -Jag försöker sluta.
-Du verkar verkligen försöka. -Var inte elak.
-Vi har inte setts på ett tag. Mår du bra? -Ja, jag mår okej.
-Du vet, okej. -Visst.
Jag skriver en serie för tonåringar.
-Vem är jag, Rick Riordan? -Vem är Rick Riordan?
Du har en poäng. Vad har du haft för dig?
Då ska vi se... Jag har lyssnat på poddar, jag hade en sudoku-fas och...
-Jag sitter i fängelse. -Händer det fortfarande?
Ja, det händer. Och jag har en ny film snart.
-Med Vance Waggoner, va? -Jag vet vad du tänker men...
Du behöver inte förklara.
Du tycker att jag har sålt mig men jag hade inte många möjligheter...
Jag säger inte emot. Jag hjälper dig inte bearbeta dina problem.
Jag kom hit för att röka. Du kom till mig.
-Jag ville prata med dig. -Om Hårda enhörningen?
Nej, om... Jag vet inte.
Jag ville bara prata med dig. Jag saknar att prata med dig.
Jag önskar att jag hade mobilen.
Jag vet. Jag vet inte vad jag ska göra av händerna.
Jag önskar att jag hade min mobil för att spela det sista meddelandet du gav mig.
Minns du det? Att du lämnade ett röstmeddelande?
Jag trodde att du var nykter. Du sa att du var nykter.
Mitt liv var bra och jag tänkte på min framtid.
Sen vaknade jag och hade fått röstmeddelandet.
-Jag ville inte... -Du lät glad i meddelandet.
Eller lätt sardonisk, nihilistisk
eller hur man nu beskriver känslan du får som andra kallar lycka.
-Förlåt... -Du var påverkad.
Du pratade om att simma. "Jag ska gå och simma", sa du.
"Inget spelar nån roll och ingen bryr sig om mig så jag ska simma."
-Förlåt. -"Ring om du inte vill att jag ska simma.
Annars antar jag att du inte bryr dig."
Jag trodde att du var död.
I sju timmar kunde jag inte nå nån och jag trodde att du var död.
Det var mitt fel för att jag lämnade dig, för att jag inte oroade mig.
När jag åkte till Chicago lovade du att du skulle klara dig.
Men jag tvingade dig att lova det.
-Var jag självisk som trodde dig? -Nej.
Varför ringde du mig i Chicago?
Jag vet inte. Jag var full och hög. Och jag ville bara prata med dig.
Jag hörde att du inte var död och blev arg.
Jag blev lättad men också arg att jag hade gett dig den makten över mig.
-Jag var arg på dig så länge. -Är du fortfarande arg på mig?
Nej. Jag vet inte. Vilken nytta har jag nånsin fått av att vara arg på dig?
Jag önskar att jag var den du trodde, den som kunde rädda dig.
-Det var aldrig ditt jobb. -Varför fick du mig att känna så, då?
Det kanske är allas jobb att rädda varandra.
Jag vet inte.
-Men jag är glad att du lever. -Jag med.
Bor du kvar i Chicago eller?
När jag fick meddelandet
ville min kille att jag skulle flytta till Houston med honom.
Jag ville flytta med honom.
Men efter att du ringde blev jag rädd.
-Åh nej. -Jag litade inte på mig själv.
Jag var lycklig och litade inte på det. Jag stannade i Chicago.
Vi försökte med långdistans men det var svårt.
Till slut tänkte jag: "Det här är dumt."
Gjorde du slut med honom?
-Nej. Jag flyttade till Houston. -För att vara med din pojkvän?
Ja. Och vintrarna i Chicago är så kalla. Varför byggde de en stad där?
Inte undra på att kon startade branden. Jag fattar det.
Men din pojkvän, är han inte din pojkvän längre?
Det är han inte.
-Wow. -Ja.
Hur lärde du dig att lita på lyckan?
Det gjorde jag inte. Men jag litar på honom.
Det är svårt att föreställa mig dig i Houston.
Jag är en helt ny person nu.
-Är du? -Nej?
Ja? Jag har på mig färre jackor. Jag ler mer.
Jag ser på mina år i L.A. och tänker: "Vem var den personen?"
Kommer hon nånsin tillbaka, den Diane?
Ibland. Jag kände henne när jag kom tillbaka till L.A.
Jag känner henne nu när jag pratar med dig.
-Men det är inte du? -Det är ju jag.
Jag vill säga: "Nej, hon är borta för evigt."
Men jag var livrädd för att komma hit till bröllopet.
-Att träffa Mr. Peanutbutter. Och dig. -Varför då?
Jag trodde att jag skulle få panik och börja ifrågasätta allt. Förstöra allt.
-Men det hände väl inte? -Nej. Det hände inte.
Men hoppades en del av dig att det skulle göra det?
Saknar du nånsin kaoset?
Nej, saknar är fel ord.
Ledsen.
Jag är glad att jag bodde i L.A. men jag är inte nostalgisk.
Jag är glad att jag kände Mr. Peanutbutter även om han inte är i mitt liv längre.
Det finns folk som hjälper en att bli den man är,
och man kan vara tacksam för dem
även om de aldrig var menade att vara i ens liv för evigt.
-Jag är glad att jag kände dig med. -"Kände"?
Vore det inte lustigt om det här var den sista gången vi pratade med varandra?
-Hur som helst... -Jag måste berätta...
-Nej, du är inte skyldig mig nåt. -Nej, jag måste säga tack.
Och det kommer att bli okej.
Och förlåt mig.
Och tack.
Vänta. Jag vet. Men får jag berätta en rolig historia?
Visst.
Men den måste vara väldigt rolig.
Jag vill inte ljuga. Den är bara lite rolig.
Vi har filmkvällar i fängelset. Och vi röstar om vilken film vi ska se.
Men det är riggat,
för Big Andys favoritfilm är Välkommen till familjen,
så Big Andys killar röstar på den varje vecka.
Så varje vecka ser vi Välkommen till familjen.
Vems favoritfilm är Välkommen till familjen?
Det är en okej film.
-Men varje vecka? -Jag vet!
Så en dag sa jag: "Om jag ser Luke Wilson lära Sarah Jessica Parker
att släppa loss en gång till får jag spel."
Är filmkvällen obligatorisk?
-Nej. -Varför skippar du den inte?
-Jag stöttar konsten. -Okej, förlåt.
Men jag kände en kille i biblioteket
där de har dvd:erna, så jag hade ett avtal med honom.
"Jag ger dig min Jell-O i en månad om Välkommen till familjen försvinner."
Det slutar nog inte bra.
Filmkvällen kommer. Dags för en till jul i Connecticut,
men dvd:n är borta. Vad gör vi?
Big Andy blir arg och hans killar är upprörda
och jag säger: "Kan vi inte se på Pieces of April den här veckan?
Nåt nytt. Patricia Clarkson är med i den."
Och?
-Upplopp. -Oj, på riktigt?
Nej, värre. Big Andy älskar Pieces of April, så nu ser vi den varje vecka.
Som man bäddar får man ligga.
Mitt livs historia.
Förlåt. Det låter hemskt.
Vad kan man göra? Livet suger och sen dör man.
Ibland.
Ibland suger livet och man fortsätter leva.
Ja.
Men det är en fin kväll, va?
Ja.
Det här är trevligt.
Undertexter: Viktor Josefsson