Detta har hänt:
Jag älskar dig, Karen,
och jag vill tillbringa resten av livet med att reta skiten ur dig.
Vill du gifta dig med mig, Karen?
-Så ni är officiellt ett par igen? -Tills vi schabblar till det igen.
Det kan hända närsomhelst.
Kastar du bort 15 års erfarenhet för att man strular till det en gång?
Fick du sparken?
-Charlie Runkle. -Daisy.
Jag har försökt att få ett möte med Ronny Praeger.
-Porrens Spielberg. -Jag ska se vad jag kan åstadkomma.
Vad häftigt. Och du kan vara lugn. Jag suger av dig.
Nej, vi ska hålla det affärsmässigt.
Jag är Knullbergets konung!
Det är ingen självbiografi.
Det är en redogörelse för vår sexuella relation.
Skriven av mig som en satans roman.
-Lew Ashby. -Hank Moody.
Jag har ett bokavtal. De vill att jag skriver om varför allt jag rör vid blir till guld.
Nej! Du gjorde det inte!
Lew!
Vart ska du?
Jag ska turnera runt i vårt vackra land med Knull och slagsmål.
-Mödrar, lås in era söner. -Och äkta män.
-Vi gjorde ett stort misstag. -Nej.
Jag följde med dig i bilen den kvällen, och vi försökte fortsätta där vi slutade.
Jag kan inte stanna.
Det är okej, pappa. Det var bra så länge det varade.
Jag vill skiljas. Jag vill vara med Daisy.
Du har knullat min man.
-Vi kanske ska ta paus. -Jag har precis lämnat min fru för dig!
Du sa ju att jag fick ta allt.
Men oroa dig inte, lille vän. Vi låter min advokat lösa det.
Han är väldigt duktig. Vi ses, Runkle.
-Det är han. -Vem?
-Vad vill du? -Jag ska träffa Becca Moody.
Jag har fått ett jobb. I New York.
Du borde följa med. Jag kan inte leva utan det här.
Det känns taskigt att sära på dem nu.
Gör inte det, då. Åk du, jag stannar. I slutändan handlar allt om henne.
Jag önskar att du inte hade sagt allt det där.
-Hurså? -Det får mig att älska dig ännu mer.
Hank?
-Hank. -Ja. Här.
-Har du precis... -Nej.
-Det gjorde du visst! -Inte jag.
Hank...
Okej, kanske för ett ögonblick.
-Herregud! -Nej...bli inte sur.
-Du somnade. -Jag slumrade. Knappt.
-Inuti mig. -Kanske. En sekund.
Det säger inget negativt om dig.
Eller om din vagina. Den är ljuvlig.
Den är varm och skön...inbjudande, rymlig och samtidigt tillmötesgående.
Den är uppnosig men inte oförskämd, om du vet vad jag menar.
-Ett härligt ställe att rulla ihop i. -Och somna.
-Herregud, var är mina jävla kläder? -Inte så bråttom.
Jag kanske är trött, men jag är även otroligt hård just nu.
Kände du? Jag spände precis kukmuskeln.
Ganska häftigt, va? Spänner igen och igen och igen.
Vad är så farligt med att slumra lite?
Det är inte så lätt att vara ensamstående farsa.
Jag måste upp tidigt för att göra morgonmat och få iväg ungen till skolan.
Sen måste jag hem och brottas med en tom sida.
Och innan man vet ordet av
är det dags för hämtning igen.
-Hört talas om bildelning? -Sen måste jag...
fixa nån någorlunda hälsosam kvällsmat.
Jag måste övervaka datorn och sms-aktiviteten. Det är utmattande.
Jag hinner knappt bli full numera.
Ursäkta mig.
-Var det där... -Nej, du har fel.
-Men... -Du har fel. Glöm det.
Jag trodde du skulle hålla dig orörd, för mamma.
Hon är en vän. Vi gör saker vänner gör.
Praktiskt taget sover.
Så bra. Jag dömer inte.
Mamma håller sig inte orörd för dig.
-Va? -Inget. Glöm det.
Vad gör ni här förresten? Ni skulle ju på bio.
-Vi stack. -Det var så jävla dåligt, Hank.
Hank? Jaså?
Nä, du kallar mig mr Moody, fröken.
Mr Moody.
Vänta nu. Ni är ju höga!
-Pappa, sluta! -Säg var ni fick gräset ifrån.
Jag ska döda den jäveln. Berätta.
-I din skrivmaskin. -Jag visste det!
Helvete.
Okej. Fan. Ge mig vad du har.
Langa hit det. Allting. Jag tänker väga det där.
Vänta, mina damer. Jag är inte färdig med er.
Jag vet att jag inte alltid föregår med gott exempel,
men ni är alldeles för unga för att hålla på med sånt.
Det som sägs om gräs är sant. Det är en inkörsport.
Det kan vara en inkörsport till rätt häftiga saker.
Men det kan leda till fattigdom, hämmad ungdom, manbröst.
Tycker ni det är kul?
Försvinn med er. Fortsättning följer, unga dam.
LITTERATURKRITIKERN
-Tjena, chokladprinsessan! -Vem ska du träffa?
-Runkle. -Vems onkel?
Runkle. Charlie Runkle.
Jaså, den söte flintisen.
Den där posen är inte direkt förtroendeingivande
för din enda klient.
Det är den satans ekonomin, Hank.
Du kan inte skylla allt på ekonomin, skithög.
Inte? Kan jag skylla den för att ingen vill publicera din bok?
-Struntprat. Folk älskar mig. -Ingen, Hank. Inte en själ.
-Vad fan, Runkle? -Jag vet inte.
Jag har samlat kommentarer hela dan. För lång, för självupptagen,
för hatisk, för kvinnofientlig.
-Den är för mjuk, för giftig. -Skulle det vara dåliga saker?
Jag tror knappt att jag säger det, men studiorna, då?
Nej. De nappar inte heller.
Hollywood vill inte ha nåt av den obotfärdige saten
som gav dem Crazy Little Thing Called Love Ett...
-Hank. -...och Dos?
Jag sa åt dig att leka snällt. Jag sa åt dig att inte knulla regissörens fru.
Jag sa åt dig att inte lämna en brinnande påse med din avföring
-vid producentens dörr. -Jag tycker fortfarande det är askul.
Det är för jävla synd, Charlie.
Jag hade verkligen behövt få in lite cash just nu.
Pengarna för Ashbys bok räckte inte så långt.
Ja, ja. Ställ dig i kön, ditt rövhål.
Jag gladde mig också åt Hank Moodys nya bok.
Vadå "han vill hitta en ny tid"?
Hälsa att jag gnager av hans pyttekuk och ger den till katterna!
-Runkle, sluta runka nu. -Den blir aldrig tröttsam, Sue.
Hank Moody, min chef Sue Collini.
Ett nöje att ha dig hos oss på the Harry Greenberg Agency.
Nöjet är helt på min sida. Uppenbarligen.
Din kille, Runkle...
När man snackar om en storhet, va...
Verkligen?
Den här killen är en hingst! Och hans huvud...
Man vill bara slicka på det och se vad som kommer ut.
-Snälla, låt bli. -Givetvis inte. Det vore opassande.
Vi tar en drink senare.
Jag och Hank ska göra nåt tillsammans.
-Vi har inga planer. -Jo, det tror jag visst.
Nej, det är jag rätt säker på att vi inte har.
Utmärkt. Till ditt förfogande, Sue.
Bäst att du laddar med kolhydrater. Vi går på djupet.
Collini...utgår.
Vad var det för ny plåga?
-Hej. Det är Rip van Winkle. -Hej!
Jag tycker vi borde testa igen.
Jag slumrade bara. Jag är fräsch som en nyponros.
-Beccas pappa, eller hur? -Usch.
Det beror på vad hon gjort för att reta dig.
Becca? Nej, hon är underbar. Det är hennes pappa som retar mig.
Ta en kölapp.
Jag hälsar att du väntar. Alltså om jag ser honom.
-Felicia Koons. Chelseas mamma? -Jösses.
Läget. Hank Moody.
Jag undrar hur det kommer sig att min dotter kom hem hög igår.
-Är du säker på att hon var hög? -Jag vet hur en hög tonåring ser ut.
-Jag är collegelärare. -Skit. Spelet är över.
Det är inte min sak att lägga värderingar
på dina fritidsaktiviteter,
men du kanske skulle se till att inte ha gräs tillgängligt?
Vad mer måste jag oroa mig över? Har du vapen hemma också?
Ja, men jag har dem i frysen. Bredvid heroinet.
Du har rätt. Jag schabblade. Jag ska inte göra om det.
Jag har det bara för min starr.
-Far. -När man pratar om hon-trollen.
-Får jag hänga med Chelsea hem? -Nja...
Det beror på Chelsea
och hennes ljuvliga "alldeles för ung för att vara mamma" här.
-Mamma? -Visst. Varför inte?
-Hämta henne senare. -Okej.
Stanna på middag. Vi får gäster.
Nej. Jag leker inte så bra med andra.
-Det skulle inte sluta väl för någon. -Det är sant.
Om vi ska hämta ut de här två från fängelset då och då i framtiden,
är det väl lika bra att vi lär känna varandra lite bättre.
Kom dit. Lämna gräset hemma.
Ska bli, lärarn.
Och så det här med huset.
Jag vill bara ha min andel.
Det har varit ute till försäljning i flera månader nu. Det blir inte sålt.
Om inte du drog hem varenda arbetslös skådis i LA
med en cougar-fetisch till mitt hus, hade du kunnat fokusera på att sälja det.
Det är vårt hus.
Och om inte du var upptagen
med att köra in din arga pinne i varenda förlorare du kommer över,
hade vi aldrig varit i den här soppan.
Kan jag få ett jävla amen?
Allt jag säger är...
Jag har inte råd att betala hyra och bostadslån samtidigt.
Han gömmer pengar. Jag vet det!
Det finns inget att gömma! Hon snortade allting!
-Du jobbar som agent igen! -Jag jobbar mot provision!
Det är patetiskt, Charlie.
Jag vet. Det är enda sättet jag kunde komma tillbaka.
De rullade ju knappast ut röda mattan åt mig.
Jag undrar varför. Just det.
De kanske var rädda att du skulle runka över den.
Vet du vad? Du får som du vill.
Jag...flyttar in igen.
-Aldrig i helvete! -Va? Du sa ju det själv.
Det är vårt hus. Mitt namn står också på lånet.
Det kan inte stämma. Säg åt honom, Marv!
Vad kan jag säga? Han har sina rättigheter.
Ja! Äntligen! Jag vinner!
Rövhål.
Du får inte vara ett svin bara för att du räddar planeten.
-Dra åt helvete! -Jag!
Just det. Dra åt helvete!
Var stark, rövhål.
-Hej? -Hank Moody.
Hej.
Jag vill presentera dig för författaren Richard Bates.
-Richard Bates. Wow. -Han ska undervisa här i år.
-Det är jättestort för oss. -Stor beundrare.
-Jag känner en begynnande förälskelse. -Tack, vad du är snäll.
-Det här är min assistent. -Jill Robinson. Trevligt att träffas.
Nöjet är helt på din sida. Eller min.
Okej, vår.
Hank är en framstående författare.
-Det stämmer. Jag googlade dig. -Jag känner mig angenämt kränkt.
Du skulle precis visa mig toaletten.
Visst. Kom med.
Den här vägen.
Drick med mig. Jag insisterar.
-Nej tack. -Nej, snälla.
-Det är bra. -Crack The Sky var en stor grej för mig.
Det kändes som att bestiga Kilimanjaro med dig.
Jag fick författar-stånd. Kom igen. Snälla?
Snälla söta?
Skål för den tomma sidan.
-Wow. Det var imponerande. -Verkligen.
Jag har inte rört det sen Slick Willy var i Vita huset.
-Jävlar. -Ja.
-Häll upp en till. -Nej. Baren har stängt.
En var en ära, men det räcker.
Ge mig flaskjäveln innan de kommer tillbaka.
Ge...
-Nej. -Ge mig flaskan.
-Nej. -Kom hit!
Mina kulor. Skit också.
-Tack. -Säg ingenting.
Herregud.
Vems jävla skit-Porsche är det?
-Stacy, vad har hänt? -Du skulle inte tro mig.
-Nåt jävla rövhål... -Det är faktiskt en klassiker.
-Jag bara... -Stacy, det här är Beccas pappa.
Hank Moody, författaren.
Jag tror jag kan se konturen av din kuk.
Du ser ut att ha en riktig brandhjälm därnere.
Själv är jag mer av en myrslok. Ökar känsligheten.
Ska vi äta?
Det är tuffa tider, Runkle.
Du måste få in några jävlar och se till att de jobbar.
Det är det jag vill. Det är vad du lovade mig.
Absolut. Du har rätt. Du kan räkna med mig.
Jag var ur leken ett tag, men nu är jag tillbaka.
-Jag är bara lite ringrostig. -Ringrostig.
Som en trombon? Har du fått en sån nån gång?
Det tror jag inte.
Det skulle du veta, jag lovar.
Anilingus...med lite draghjälp.
Du borde prova.
Vilken är din favoritställning?
-Sexuellt? -Ja.
-Hur är det relevant... -Jag gillar stående 69.
-Har du provat? -Det låter knepigt.
Precis! Det är därför man kommer som en gorillaunge.
Så hur ser du på romans på kontoret?
Jag uppskattar intresset, Sue. Verkligen.
Men just nu är jag mitt i en skilsmässa.
Vad man kan kalla känslomässigt otillgänglig.
Vem behöver känslor?
Jag snackar om din rörstek. Är den också otillgänglig?
Spela svårfångad så mycket du vill.
Om det får dig att tända.
Men Sue Collini får alltid sin prinskorv.
Alltid.
Skål, cowboy.
Förkörsrätt eller ej, du upptog vägen.
-Du sprätte cigaretten på mig. -Men du gav mig fingret.
Det gjorde mig sur. Väldigt asocialt av dig.
Men du tutade gång på gång.
Vi är tillbaka där vi började, med att du upptog hela vägen.
-Jag säger bara... -Jag hade förkörsrätt.
-Enligt vem? -Delstaten Kalifornien.
-Jag håller inte med. -Han håller inte med.
-Jag håller inte med. -Kan vi byta ämne, tack?
Javisst. Jag har redan gått vidare.
Och jag surar inte. Det är lugnt.
-Hata spelet, inte spelaren. -Skål för det.
-Otroligt. -Ursäktar ni oss?
-Jag insisterar. -Damer, ingen marijuana.
Jag menar allvar. Jag är som en knarkhund kåt på rättvisa.
-Ja... -Far.
-Stick nu. -Jesus.
Jag ska slänga fram en sak.
Vad tänker ni, homo, bi-intresse? Vad?
Vad är det för fel med dig?
Är jag ett rövhål bara för att jag säger vad alla tänker?
-Det har aldrig fallit mig in. -Inte mig heller.
Jag ser det inte själv.
Små flickor i söta paket.
Jag är inte rädd för att säga som det är.
Om min dotter bestämmer sig för att hon är gay,
så kan jag inte tänka mig en bättre tjej för henne
att leva ut sina lesbiska tendenser med.
-Det var lite sött, tycker jag. -Ja. Lite sliskigt.
Var är toan?
Längst bort i hallen på vänster sida.
Snyggt gjort.
Tio års nykterhet borta.
Hur ska han kunna stå inför en klass?
-Du vet vad man säger. -Vad säger man, Hank?
Man måste verkligen vilja sluta. Nå botten.
-Får jag prata lite med dig? -Visst, älskling.
Så vad är din historia, sötnos?
-Jag är 33. -Perfekt.
-Jag doktorerar. -Perfekt.
Engelsk litteratur. Jag älskar att läsa.
Det är min drog.
Och... Jag har precis avslutat ett förhållande
som gav mig exakt ingenting.
Jag vill inte att det låter hårt och kallt, men...
Hursomhelst.
20-årsåldern bara försvann,
och nu förtvinar min livmoder med varje andetag.
Jag ser det hela. Du är snygg och rolig och...
Om du inte är seriös så le inte ens åt mig.
Försök inte charma mig.
Det vore ett fruktansvärt brott
mot det andra könet, med tanke på mina avslöjanden.
Nu är jag hård.
Snälla, allvarligt. Du är farlig. Håll dig undan.
Ska vi försöka igen?
Det är storstilat av dig, Stace.
-Stacy. -Stacy.
-Koons, eller hur? -Just det.
Du är "dean" på det här flådiga bokinstitutet?
-Korrekt. -Och då blir du Dean Koons?
Jag har hört den där förr.
Vem vill se mig gömma och göra pilledansen?
Herregud. Richard!
Kom igen. Jag kan inte vara ensam.
-Och då, bara så där... -Var är flickorna?
Avtäckte han sin vackra man-fitta.
Sin tjusiga mangina.
Möt min persika, baby, blås på min tärning
Jag vill svinga en sving Behandla mig inte väl
-Richard, låt mig... -Du gör mig vild
-Låt mig ringa en taxi åt dig. -Söta älskling, jag är ett barn för dig
-Vi hämtar dina kläder. -Du kan sova i gästrummet.
Stacy.
Har du nånsin tillbringat tid med en 11-årig pojke
och velat ha mer av honom än han var villig att ge?
Har du nånsin andats in doften av en kvinnas svettiga, otvättade kön och...
velat tappa det på flaska och sälja det?
Har du nånsin varit så redlöst full på kuk
att du ylat mot månen
och tiggt om några centimeter till?
Mina damer? Dekanus Koons?
Alla dessa frågor och mer kommer att besvaras...
i min nya roman.
-Nu klär vi på dig. -Först vill jag simma.
Älskar killen. Stor beundrare.
-Stor kuk. -Wow!
Vad vill du, Charlie? Jag kollar mina historier.
Marcy Ellen Runkle. Jag älskar dig.
Åk hem, din miserabla skithög. Sov av dig det!
Det här är mitt hem! Och vet du varför?
För att Marcy bor här.
Hon är mitt hem.
-Mitt sanna väster. -Norr.
-Va? -Sanna norr.
-Det är så man säger. -Vem?
Va?
Du, Marce...
Vi tar och försöker igen. Vad säger du?
-Nej? -Okej då.
Får jag använda toaletten?
Jag måste göra nummer två,
och jag vet inte om jag hinner tillbaka till Westwood i tid.
Skynda dig, rövhål.
Säkert att det går bra att Becca sover över?
Ja. Låt henne sova. Jag skjutsar henne imorgon bitti.
Håller du ett öga på dem?
Visst. För tecken på lesbiskhet. Jag ska vara uppmärksam.
Ursäkta dramat ikväll. Du måste tycka att jag är en röv av världsrang.
Vet inte om det där med världsrang.
Jaha, tack. Bates, då? Kommer han kunna göra sin grej?
Från rehabiliteringen? Det tvivlar jag på.
Du råkar inte känna nån annan värstingförfattare
som letar efter ett lärarjobb?
Jag vet inte. Jag tar upp det på nästa fackmöte.
-Godnatt. -Godnatt.
Vart ska du?
-Hem till katterna. -Låter hett.
Hur vore det med ett dryckesoffer?
Som om det skulle kunna sluta väl.
Hör vilket förutseende.
-Väl spelat, damen. -Tack.
Godnatt, mr Moody. Det var ett sant nöje.
Godnatt, psykfall. Ta väl hand om livmodern.
Herregud, Charlie.
-Vad gör du därinne? -Det är min dåliga mage.
Du vet att den alltid blir sämre när jag är under svår press.
Och just nu är det så!
Okej. Det är okej.
Miserabla tönt.
Gästrummet. Gå.
-Hur är det, sköna dam? -Hank, det är sent.
Och du låter inte det minsta sömnig.
-Jobbar du sent? -Nåt sånt.
Jag fattar. Viktig dejt?
-Jag vet inte om den var så stor. -Äckligt.
Dålig andedräkt. HPR.
-HPR? -Hår På Ryggen.
Nu börjar jag känna mig bättre.
-Du, då? -Vadå jag?
Vår lilla fågel viskade nåt om
att hon stött på en väninna till dig.
-En riktig skvallerbytta, den där. -Det är hon.
Inget att oroa sig över.
Dålig andedräkt. HPR.
Jag saknar dig.
Jag saknar dig med.
Det är inte samma sak utan dig.
Det är trevligt att höra.
Jag tror att det är bra.
-Vad är bra? -Vi lever våra liv.
Vi är normala och ansvarsfulla och...
som riktiga vuxna.
Jag känner mig hyfsat funktionsduglig nuförtiden.
Jag tror till och med att du skulle vara stolt över mig.
Jag är alltid stolt över dig.
Även när jag inte är det.
Det är trevligt att höra.
-Men... -Men vad?
Tänk om vi, medan vi är...
ansvarsfulla och vuxna, om vi...
kommer över varandra?
Tänk om...
du skulle berätta om vår dotter?
Tja...
Saker förändras, Karen, precis som du sa.
Det går fort, men jag...
jag håller kvar så hårt jag kan och jag släpper inte taget.
Jag kommer inte att glömma dig...