Detta har hänt:
Vi skulle behöva en sologitarrist.
- Vad kallar ni er? - Queens of Dogtown.
Helvete. Det är positivt.
- Vems är det? - Jag vet inte!
- Charlies? - Fan heller!
- Han är sönderklippt. - Jag har gjort vasektomi ett par gånger.
Vad menar du egentligen? Finns det fortfarande simmare i hans kulor?
Du kan väl skriva om manuset jag hatar?
Med Sasha intresserad kan vi vara med i Sundance nästa år.
Jag försöker göra rollfiguren mer sympatisk, för på pappret är han ett svin.
Du inser väl att du pratar om mig?
Vill du veta hur många jag har legat med?
- Nej, nej, nej. - Jag måste få upp det till 100.
- Jag lägger in en stöt. - Jag lägger av.
Okej, så ingen film. Vad är den goda nyheten?
Att jag fortfarande vill ha sex med dig. Åtminstone en gång till.
Det är rätt hyfsade nyheter.
Okej. Det där får du lägga av med.
Allvarligt, det utgör en risk för hatbrott.
Nej, nej. Hata inte godanyhetsdansen.
Är det som jag tror? Att det äntligen finns Spanx-underkläder för män?
Nej då. De har funnits i flera månader. Jag har faktiskt på mig en sån nu.
Visst, den gör bröstet fastare och magen plattare.
Här, känn. Gör det, kom igen.
- Stenhård. - Eller hur?
Jag pratar om mig själv. Jag är stenhård.
Jag med! Hör på det här. Sasha är med i bilden igen.
Sha-fa-tha! Varför? Va? Varför?
- Eddie Nero är med. - Det låter ju rimligt.
På ett krasst, sliskigt, opportunistiskt sätt. Visst.
Sasha Bingham har också huvudrollen i "Slowly We Rot - Deux".
Jaha. Det säger mig inget.
Det är en zombie-snut-action-thriller. Den första drog in 274 miljoner.
Schyst. Låter som en dyngmacka, men tjejen måste väl äta.
- Kul för henne. - Nej, kul för dig!
För Sasha Bingham vill att en viss Hank Moody bearbetar hennes repliker.
Vad får dig att tro att en viss Hank Moody är intresserad?
De är beredda att lägga 100 000 på en veckas arbete.
Hundra laxar?
Vilket enastående antal quatloos! Såld!
Bra! För jag har redan sagt att du gör det.
Vänd på dig.
- Seså. - Godanyhetsdansen.
- Låt mig gissa. - Hon frågar efter dig.
- Hon kan dra. Jag röker. - Ska jag hälsa det?
Fan också. Jag kommer.
Vad gör vi inte för quatloos, va? Men du får ju inte betalt.
Team ett är redo.
Börja!
Dö! Dö, din jävel, dö!
Stopp. Okej, vi tar om det direkt. Tillbaka till era platser.
Va? Är vi inte klara?
Då skulle du tjafsa med mig härnere istället för däruppifrån.
Hank, kan jag få alternativ till den här scenen?
Min rollfigur skulle inte säga den skiten.
Först det första, vem säger att det är din rollfigur?
Och för det andra så bryr jag mig inte.
Antingen säger du repliken, eller så låter du bli.
Jag avsäger mig ansvaret för den bitchen.
- Jag kan inte jobba så här. Ta ner mig. - Vi kör om, okej? På en gång.
Och... Allihop! Och börja!
Sug min kuk, ditt arsle.
Stopp. Ta ner henne.
- Ni får en kvart. - Det vill jag inte ha. Jag vill åka hem.
Du är inte ensam. Förbannade uppföljare.
Snabba dig. Vi har en kvart på oss.
- Inte för snabbt. - Vill du inte jobba med scenen?
Lägg av. Det där går inte att fixas.
Jag ville bara leka lite. Med dig.
Igen? Jag är fortfarande öm från morgonens lekstund.
Tunnis.
Jag är författare, Sasha, ingen knull-leksak.
Titta inte nu, men manpongtråden sticker fram.
Där ser du! Du är rolig. Du kan skriva dina egna repliker.
Det är klart jag kan. Men det är så ensamt.
Nej. Du får inte svara. Gör det inte.
Du svarar. Jag hatar dig just nu.
Jag gillar inte dig när du jobbar. Jag säger bara det. - Hallå?
Va?
Helvete.
Okej. Ge henne inget mer. Jag kommer så fort jag kan.
Fan också.
- Vart ska du? Du får inte gå. - Dottern sysslar med dumheter igen.
- Jag måste ta hand om det. - Nej. Ta hand om den här tjejen först.
Du är köpt och betald, Moody.
Sådär ja, nu ser vi författarfantasin i arbete.
Slappna av, inspektörn.
Nej. Vart fan ska du?
Det är inte lustigt, skithög.
Helvete.
Bex, jag börjar ångra att jag nånsin anmälde dig till gitarrlektioner.
Jag gjorde det bara för att du ville det.
Jaså? Du verkade tycka att det var rätt kul.
Ja, jag ville bara ge dig dåligt samvete.
Bra spelat, min unga dam.
Du festar verkligen som en rockstjärna nuförtiden.
Visst. Jag är ju en sjuhelvetes rockstjärna.
Jag kan inte ens övertala en kille att låta mig suga av honom.
- Becca... - Vadå? Får jag inte vara uppriktig?
Är inte det så vi gör i familjen Moody? Vår högt värderade dygd?
Uppriktigheten.
Visst, var uppriktig och ge farsan en kraftig hjärtinfarkt.
- Jag är inte särskilt munter. - Jaså? Det märks inte.
Jag tycker inte om hur allt förändras. Du är aldrig hemma.
Men jag vet inte ens om jag saknar dig.
- Jag kommer alltid att vara din pappa. - Verkligen, pappa?
Men vad fan betyder det?
- Och vet du vad som skrämmer mig? - Vadå?
Jag gillar att vara väck. Nu mer än nånsin.
Är det typiskt ungar eller är det genetiskt?
För nu börjar jag fatta det.
Allt är mycket roligare när jag är hög.
Och allt det sorgliga blir... mycket mindre sorgligt.
Det är nästan...romantiskt.
- Är du okej? - Ja.
Det här är väl för fan inget.
Jag har ju gjort det förut, två...en gång. I college.
Okej. Då pratar vi om nåt annat, nåt trevligt, nåt med...
regnbågar och...enhörningar.
- Stu har bett mig flytta in. - Har han? Vad spännande.
- Har du träffat Stu? - Nej.
- Du låter mig inte göra det. - Du skulle bara döma mig.
Vad fånig du är.
Jag har dömt dig i åratal.
Herrejisses!
Det är vad jag kallar sen abort. Är det ens lagligt?
Jag tror inte att alla är här för att göra abort.
Det vet man aldrig, Karen.
Bara för att vi har en svart president pratar vi inte nödvändigtvis om det.
- Vad hon ser lycklig ut. - Ja, det gör hon.
Jag har aldrig varit så lycklig.
Det är för att hon inte vet vad som väntar henne.
Tänk om det här är sista rycket?
Tänk om det är min sista chans att bli riktigt lycklig,
och så fimpar jag den bara för att det är olägligt?
Marce, vet du vad?
Du har ju avbokat den här tiden ett antal gånger.
Du måste nog acceptera att en del av dig vill ha barn.
Men det vill jag ju inte.
Jag hatar ungar. De är irriterande skitar. De är en hemsk börda.
Runkle? Marcy Runkle?
- Hur vill du göra, vännen? - Marcy Runkle?
Marcy Runkle?
Se på dig.
Du är en sån stammis att du får en drink i handen utan så mycket som ett ord.
Medlemskap har sina fördelar, damen.
Och jag är skamlös. Jag behöver den här drinken.
Och en till kort därpå.
Dålig dag?
Halvrutten, ja.
Instämmer.
Du är alltså inte obekant med elände?
Sånt gillar jag hos en kvinna som sitter ensam i baren.
Berätta om dina bekymmer.
- Berätta vad som trycker dig. - Det är bara trista föräldrabesvär.
- Jag har också sån skit att hantera. - Är det en raggningsreplik?
Nej. Jag hålls vaken av massor av trist, ångestfyllt föräldraskit.
Åtminstone tills jag slocknar.
Kille? Tjej?
"Tjej" får det att låta trivsamt.
Jag har en förbannat besvärlig tonårsdotter.
Herregud. Den värsta sorten.
Absolut.
Skål för...
jobbiga döttrar.
Skål.
Och...
Skål för mödrar som dricker med främlingar.
Skål, skål.
- Godafton. - Förlåt. Grinden var öppen.
Det är jag som ska be om ursäkt. För allt.
- Jag är Peggy, er mäklare. - Visst, visst.
Marcy har bra saker att säga om dig.
Det är det nog slut med.
- Hurså? - Döda inte budbäraren, men...
- huset är inte längre i taka händer. - Givetvis inte.
- Köparna fick inget lån. - Givetvis inte.
Det är nog dags att lägga ut huset till försäljning igen.
Okej. Ja...
jag ska prata med Marcy...
och sen hör vi av oss.
Okej.
Vilken vuxenfilm tittade du på?
Ursäkta?
Du tittade väl på porr, eller hur?
- Ja, det gjorde jag. - Vilken sort?
- Du måste tycka att jag är en slampa. - Nej då. Inte alls.
Jo. Kalla mig det. Jag insisterar.
Jaha, gillar du sånt?
Okej. Vilket jävla luder du är!
Vad i helvete?
- Du får strypa mig om du vill. - Nej, jag gillar inte sånt.
Jag hade nyligen en dålig erfarenhet av autoerotisk kvävning.
Hade du? Berätta.
- Nån annan gång, okej? - Jag vill känna nåt!
Låtsas att min pappa skulle kunna komma in.
- Men det är mitt hem. - Låtsas!
Okej, okej!
Jag tror jag hör din pappa i hallen.
Åh nej, jag vill sluta, men det går inte! Din stora svarta kuk känns så skön!
Jaså? Det är han. Där är han. Jag ser honom komma in i rummet.
Nej, pappa! Jag är en stor flicka nu!
- Är han kvar? - Nej, han gick efter geväret.
Han kommer att döda oss båda, Charlie.
Pappa gillar inte när jag knullar slavarna.
Fy fan, vad intensivt.
Jag ville nästan knulla ihjäl dig.
Men på ett bra sätt, fattar du?
Ja.
Vet du vad jag gillar med dig?
Bortsett från det faktum att du är spritt språngandes naken just nu.
Herregud!
Fattar du hur härligt det är att höra sånt?
Vet du hur länge sen nån kille sa så till mig?
Förlåt, fortsätt. Vad skulle du säga? Vad gillar du med mig?
Du är väldigt passande åldersmässigt.
Du vet hur du ska pissa ner en tjejs glädjerus.
Nej, det är bra. Det betyder nog att jag håller på att mogna.
Det är bra för dig.
Men jag åker till New York om några dagar.
Jag vill inte antyda att vi har en framtid tillsammans.
Du är allt en sann romantiker.
Fan. Allt kommer ut fel denna morgon.
Ja. Snart säger du nåt osmickrande om min röv.
Nix. Inte en chans. Den är skottsäker.
Det är en röv inslagen i Kevlar.
Om du sa till mig: "Hank, nu får du se till att käka min röv",
skulle jag sätta på mig hakklapp och käka den.
I timmar. Med god aptit.
Tack. Min röv tackar dig.
Ingen orsak, röven.
Och var lugn... jag hade lite skoj.
Lite skoj var det allt.
Och jag tycker att vi borde göra om det. För...
jag kommer hit ett par gånger om året och kollar till dottern.
Jaså? Vad sysslar hon med?
Inte särskilt lägligt.
Lugn, gullet. Jag är fokuserad på jobbet.
Jaha, men jag har liksom...sällskap.
Jaså? Det är lugnt. Jag vet att jag inte har ensamrätt.
- Jag träffar ju också andra. - Ja, jag vet.
Visst gör du det.
- Ja, men...hur många? - Jag är inget jävla luder, Hank.
Nej, jag dömer dig inte. Jag är bara nyfiken.
- Jag låg med Eddie Nero. - Vidrigt!
Vad äckligt. Han bajsar på folk.
Och han tog en man i munnen en gång.
Kom igen. Vi måste gå igenom dagens repliker.
Jag kan inte säga den här skiten. Det är bara beskrivande.
Jag ger dig anteckningarna, sen ska jag äta frukost med mamma.
- Mamma? - Ja, hon är på besök från New York.
Hon brukar kolla till mig så att jag har fötterna på jorden.
Din mamma.
Håller du på att få stroke?
Du låter efterbliven helt plötsligt.
- Mamma. - Jag tycker vi kör igen.
Jag sög inte din kuk tillräckligt igår kväll.
- Sasha! - Mamma?
- Har du knullat min mamma?
Hörru! Det där var verkligen inte coolt!
Jag tror att jag ska gå efter henne.
- Sätt på dig kläder först. - Fan också! Bra idé.
Hur känner du min dotter?
- Jag skriver nåt för henne. - Stackarn.
Ja, vilken jävla diva hon är.
Nej, stackars henne. Oavsett hur gammal man är
är det alltid otäckt att se sin mamma i en sexuell situation.
Särskilt när man själv varit med samma snubbe som mamman just satt på.
- Just det. - Ja.
- Va? - Va?
Sa du vad jag tror att du sa, nämligen att du legat med min dotter?
- Nej, nej, nej! - Nu ljuger du, för det sa du.
Du missförstod. Jag pratade generellt om författare och skådisar.
Om Marilyn Monroe och Arthur Miller, och om hur sånt aldrig verkar funka.
Hon är en jävla liten tjej! Du knullade min tjej.
Inte särskilt passande åldersmässigt, ditt arsel.
Touché.
Sasha, vännen. Hallå! Kom ut och lek.
Det är varmt härute. Vet du varför?
Det är för att vi bränner stålar. Vi bränner stålar på bål.
Det är kört. Min karriär är över.
Lugna dig, Alfred Bitchcock. Låt mig försöka.
Du har väl inte legat med henne?
Lägg av. Det är vad statisterna är till för.
Sasha! Det är Henry Moody.
Författaren. Minns du mig?
Han som polerar dina repliker. Jag vill byta ett ord med dig.
Ett ord.
Om det är till nån tröst så gav din mamma mig en riktig hurring.
Och kulorna ömmar nåt förbannat.
- Jag känner mig äcklad. - Det är normalt.
Vad vet du om det?
En gång gökade jag med min dotters pojkväns mamma.
Det var en hemsk upplevelse, men vi tog oss igenom det.
Även detta är övergående.
- Vet du vad som är värst? - Nej. Berätta.
Jag började verkligen gilla dig.
Ja, trots att jag är som ett virvlande svart hål av kaos
är jag rätt jävla fantastisk ibland.
- Mitt livs bästa sex. - Jaså? Bättre än Eddie Nero?
- Mitt skummaste sex. - Jag vill inte veta.
- Eller? - Nej. Det vill du inte.
Bilderna förföljer mig.
- Sakerna han fick mig att göra... - Jisses.
Klandra inte din mamma... för hon visste inget,
och låt det inte gå ut över det goda folket här.
De sliter arslet av sig. Du borde vara glad.
Du är ju tamejfan Sasha Bingham, Amerikas älskling,
grannflickan, den snuskiga grannflickan. Det är bästa sorten.
- Konstigt? - Märkligt nog inte,
men jag är förbannat bra på att stuva undan skit.
Vilken kinky snut.
Ibland hatar jag mitt samvete...
..men nu säger det mig att det här kanske inte är nån bra idé.
Inte? Men det är enda sättet du kan få ut mig härifrån.
Jaha. I så fall...
Just ett snyggt välkomnande.
Vi måste snacka allvar, Marcy.
Va?
Okej.
Bara gör det om du tänker göra det.
Jag är en man. Mer eller mindre.
Alltså, jag kan ta det. Tror jag.
Vad i helvete snackar du om, Stu?
Du är så tystlåten och det känns fel.
Vanligtvis brukar du kackla på och...
jag har blivit förtjust i ditt obscena ordbajseri.
Vad gulligt. Och vidrigt, Stu. Tack.
Av erfarenhet vet jag att när en kvinna har slut på saker att säga...
Över. Dags att slänga ännu en ex-fru på brasan.
Jag planerar inte att göra slut med dig, Stu.
Inte inom den närmaste framtiden i alla fall.
Jag antar att du inte tänker flytta in hos mig.
Du, vi kan snacka om den där ihopflyttningsskiten senare, okej?
Men jag ska vara uppriktig.
- Det är min penis, va? - Va?
Storleken. Det gör ont, va? Helvete också!
Nej!
- Din penis är helt okej, Stu. - Helt okej?
Ja. Helt okej. På ett bra sätt.
På bästa möjliga sätt.
Jag har sett en del konstiga jävla snorrar i mina dar, så bra för dig.
Okej.
Ärlighet blir det. Okej?
Kom igen, tjejen. Kör på. Jag är idel öra.
Jag är gravid.
Åh gud, Stu.
Snälla, gråt inte. Nej, det är inte som du tror!
Inte som jag tror? Är det inte ett jävla under?
- Knappast. - Jag ska bli far!
Nej. Stu! Stuart!
Du låter mig inte berätta färdigt.
Tänker du inte behålla det? Ska du ta bort det?
- Nej. Jag ska behålla det. - Tack gode gud.
Jag tänkte ta bort det, men jag pallade inte.
- Men det är...andra saker. - Vadå?
- Charlie. - Runkle? Gud! Det tänkte jag inte på.
Herregud, han måste vara förtvivlad. Stackars sate!
Ja...
Det är mor! Vad ska jag säga till henne?
Jag ska givetvis säga sanningen.
- Givetvis. - Hej, mor? Vet du vad?
Jag ska bli pappa.
Ja! Snacka om julmirakel!
Hallå.
Förbannade ungar.
- De är en hemsk börda, eller hur? - Det känns som om man förlorar kriget.
Ja. Den känslan är jag bekant med.
Vad fan ska vi ta oss till?
Hoppas på det bästa, planera för det värsta, och...föregå med gott exempel.
Och bejaka det faktum att vi alla är en bunt hycklare.
Så sant.
- Jag hatar dig fortfarande. - Jag vet.
Men jag behöver dig, för nu är det bara för mycket.
- Och jag håller på att få spel. - Kom här. Det ordnar sig.
Hörru, vad sägs om ett par hamburgare på rummet...
och en hotellfilm för 18 dollar?
Det låter suveränt. Får jag följa med?
- Jag pratar inte med dig nu. - Visst. Jag fattar.
Men gjorde jag det skulle jag troligtvis be om ursäkt för mitt beteende.
Om du verkligen pratade med mig och faktiskt sa nåt sånt,
skulle jag nog svara med att erkänna att jag förtjänade det.
Och jag kanske till och med skulle be om ursäkt själv. För allt.
- Kanske? - Definitivt.
- Vi ses däruppe. - Ja. Jag kommer snart.
Det är lustigt. Det spelar ingen roll hur rika och berömda de är.
De är ändå bara barn som behöver sina mammor och pappor.
Man kan ju hoppas.
Jag vet att jag inte känner dig så väl, så...
det kanske är opassande, men jag säger det ändå.
- Det behövs inte. - Jag gör det.
Du är farligt nära att nå den punkt då det inte finns nån återvändo.
- Vad menar du med det? - Det här som du håller på med...
Det är romantiskt och charmigt och väldigt sorglöst.
Men...det är stängningsdags.
Du borde ta dig ut medan det går.
Tänk om det redan är för sent?
Ja... Det är möjligt. Jag vet inte.
Men det betyder inte att du inte borde försöka.
Och under tiden...
...håller du dina skitiga tassar borta från min dotter, okej?
Ja, frun.