Detta har hänt:
- Jag heter Hank. - Jag vet.
Det här är Mia, Bills dotter. Och det här är Hank.
- Hon är 16. - 16.
Kom inte och säg att du inte njöt lite
av att sätta på frun till mannen som förvandlade din bok till en skitfilm.
Gå vidare med ditt liv och glöm kvinnan du inte ville gifta dig med.
Jag ska gifta mig med Bill.
- Hank. - Är du säker?
Snabbt, innan jag ändrar mig!
Karen, vänta!
- Jag begick ett stort misstag. - Nej.
Distriktsåklagaren är villig att lägga ner misshandelsåtalet.
- Det är den goda nyheten. - Vad är den dåliga?
Du åtalas för sex med minderårig.
Åklagaren har ett svagt mål, och det vet de.
Jag vill inte att du ska vara skyldig. Jag vill inte att folk ska se på dig så.
Sen kommer måndagen och jag kör dig till rätten
så att du kan ställas inför rätta för våldtäkt på en tonårsflicka.
För det är vårt livs verklighet just nu.
- Vad fin du är. - Jag ser ut som en jävla FBI-agent.
En missmodig och stilig FBI-agent.
Men ändock...
Sätt bara ena foten framför den andra så är allt över innan du vet ordet av.
Det är just det jag är rädd för.
Vad är du rädd för?
Allt. Vilket är märkligt,
eftersom jag ägnat hela livet åt Zen och konsten att inte bry sig.
Nu vill jag bara hoppa in i Porschen och köra.
Det är nog lika bra att Becca kvaddade den.
- Du vet vad jag menar. - Jag vet vad du menar.
- Kan du lova att allt ordnar sig? - Det kan jag inte.
Kan du lova att du finns kvar när dammet har lagt sig?
Det kan jag inte heller.
- Vad kan du lova, då? - Att du blir sen.
Okej.
- Kom nu. - Jag...
Jag behöver bara några sekunder.
Du vet, jag måste fixa till håret.
Okej.
Jaha, då är det väl dags att sparka igång det här.
Efter er, mina damer.
Fria Hank! Fria Hank!
Jisses. Du får ta bakvägen.
Tack. Jag känner mig inte särskilt vitsig just nu.
Ett smärre mirakel.
Hoppa ut, för helvete.
- Du är rolig. - Man måste ju skratta, eller hur?
Förlåt, Karen.
För att jag gjort dig illa och generat dig. För allt.
Vet du hur du kan gottgöra mig?
Gå in dit, var en man och hantera skiten.
Oavsett vad som händer.
Eller så kan vi köra till LAX och välja en destination på skärmen.
Helst nån solig plats där utlämning är strikt förbjuden.
Gå.
Le och var trevlig. Uppför dig.
Vi ses därinne.
Jag älskar dig.
Ursäkta.
- Åh, gud. - Fan också.
- Det var jävligt länge sen. - Ja.
- Hur mår du? - Jag mår bra, Hank. Tack.
Ja...
Var ska jag börja? Hur kan jag visa hur ledsen jag är?
Spara på krutet, Hank. Undrar du hur det är att gå i mina skor?
Jag vill att du tänker på Becca.
Tänk om jag hade sex med henne? Hur skulle det kännas?
Vad skulle du göra för att ställa det tillrätta?
Skulle du slå mig? Döda mig?
Eller skulle du gå in dit och berätta vad du vet,
och hoppas att jag får vad jag förtjänar?
Vi ses därinne.
- Där är du. - Hej.
Jag trodde att du flytt över gränsen.
Jag funderade på det, men när jag kom till Taco Bell ändrade jag mig.
Känner du dig redo?
Är du okej?
- Jag tror att jag måste spy...igen. - Igen?
Ja. Tror du de har spypåsar här?
Okej.
Delstaten Kalifornien kontra Hank Moody.
Välborna Susan McMartin leder förhandlingarna. Alla reser sig.
Var goda och sitt.
Åklagarsidan har helt rätt...
i ett hänseende, men endast i ett.
Mr Moody hade samlag med en tonårsflicka.
Detta är otvivelaktigt.
På kvällen i fråga
kom en väldigt attraktiv kvinna fram till mr Moody.
Hon gjorde klart för honom att hon ville ha sex.
Hon följde honom hem där detta ägde rum.
Mr Moody frågade aldrig efter hennes ålder,
och ms Lewis erbjöd sig inte att berätta det.
Är detta bra? Är det smart?
Är det hedervärt?
Absolut inte.
Men det är den verkligheten vi lever i.
Mr Moody är långt ifrån mammas pojke.
Han bekänner gärna sina synder.
Men han hade inte avsiktligt sex med en minderårig.
Han hade sex med en labil ung kvinna,
som hade egna skäl att dölja sanningen.
Jag måste erkänna att jag är lite hård.
Du är duktig.
Är delstaten redo att kalla första vittnet?
Med domstolens godkännande kallar delstaten Charles W Runkle.
Hank Moody till visningen av Gud hatar oss alla.
Den finns inte med här.
Jag har en visning av nåt som heter A Crazy Little Thing Called Love.
Är det den?
London, Paris...
Glöm morgondagen.
Lättare sagt än gjort.
Hörru, Moody, vad tycker du?
Nej, visst ja... det ger jag fan i.
Såja...
- Det var droppen, nu gör jag det. - Vadå?
Jag ska knulla hans fru. Han ger mig inget val.
- Det vill du inte göra. - Jodå.
Hämnd är en rätt bäst serverad med min kuk.
Sa han verkligen:
"Hämnd är en rätt bäst serverad med min kuk"?
Ja, men han larvade sig bara.
Larvade sig? Hade han ingen affär med mrs Carr?
Jo, men det var bara lite skoj.
Jaha. Så din definition av "skoj" är att förstöra ett äktenskap?
Nu förvränger du mina ord.
- Jag håller med. - Det blir en hit.
Kvinnor kommer att gilla den.
- Folk verkar älska... - Kvinnor och transsexuella kanske.
Har du gått vilse, eller surar du fortfarande?
Ledsen att jag ville att den skulle bli bättre.
Lite mer Fight Club, lite mindre Du har mail.
Herrejesus, Moody, vad klagar du för?
- Den skjuter ju i höjden. - Höjden, schmöjden.
Det är en blodig jävla abort som du har utfört.
Tyvärr är du inte nån bra abortör.
- Du är en jävla klåpare med en galge. - Din mjäkiga jävel.
Vill du göra det på ditt sätt
kan du plocka upp en kamerajävel och regissera.
Jag vill inte regissera. Du sa att du gillade boken.
- Vi tog i hand. Jag litade på dig. - Så illa är det inte.
Kom igen, vad tycker du? Var ärlig.
Kan jag vara rättfram?
Visst. Men akta dig, du är min agentjävel också.
Jag tyckte att den var fantastisk.
- Din mes. - Jag tyckte att den var underbar.
Var snäll så får du skriva uppföljaren.
Var snäll så ska jag inte knulla din fru igen.
Vad i helvete sa du?
Be om ursäkt, Hank. På en gång.
Jag jävlas bara. Ni är uppenbarligen skottsäkra.
En tidlös kärlekshistoria. "A crazy little thing called love." Skål.
När Karen flyttade ihop med Bill,
gav mr Moody då uttryck för ett liknande hämndbegär?
Den jäveln ska få. Han ska allt få sörja.
- Sörja vad? - Jag vet inte.
Det är bara så tillfredsställande att säga "sörja".
Var inte korkad, Hank.
- För sent. - Det var det jag fruktade.
Karln stal mitt livs kärlek framför näsan på mig.
Den trista, jävla ringsignalen till människa har snott min kvinna.
Det fattar du väl? Han har snott min favoritklient.
Och nu sitter min dotter fängslad bakom dessa murar.
- Vad tycker du att jag ska göra? - Åk hem och sov bort det.
Bortsett från det. Har jag ditt stöd, Charlie?
- Se till att vi inte blir gripna. - Jag svär vid din mor.
Jag svär vid din förbannade mor, din skallige jävel.
Kan inte nån komma och sno dig framför näsan på mig?
Det händer aldrig. Jag kommer aldrig att lämna dig.
Vet du varför?
För att jag älskar dig, jag är redo att bli din blodsbroder på en gång.
Har du en kniv? Eller en skärva?
- Tack, det är bra. - Använd nycklarna.
- Det är bra. - Ta rattjäveln.
Vad fan gör du? Har du skitit på min bil?
- Kom igen. - Helvete!
- Du... - Kom och ta mig, då!
Sådär ja!
Kör, Charlie, kör!
Det var allt.
- Mr Runkle... - Ja.
Skulle du beskriva mr Moody som mer än en klient?
Absolut. Jag skulle beskriva honom som en vän. Min bästa vän.
Och på vilket sätt har han agerat som din vän?
Det var en tid då jag var separerad från min fru...
Vi är numera skilda.
Hon ska ha barn med en annan man. De bor ihop.
- Mr Runkle. - Ja?
- Vi behöver inte så många detaljer. - Förlåt.
Hursomhelst... Hank och jag gick ut och söp en kväll.
Sammanfattningsvis - vi träffade en kvinna.
Hon kom med oss hem till Hank, och jag började lägga in en stöt.
Men hon var inte särskilt intresserad. Hon ville faktiskt ligga med Hank.
Men Hank ville hellre gå till sängs. Du vet, och sova lite.
- Vet du vad han gjorde? - Mr Runkle,
- låt mig omformulera frågan. - Nej då. Vet du vad han gjorde?
Han gick med på att ha trekant med oss. Just det, den är en sån vän han är.
Men det sket sig ändå totalt, för kvinnan i fråga visade sig vara en sprutare.
- En sprutare! - Mr Runkle!
Förlåt mig.
En kvinnlig ejakulerare.
- Det var allt, ers nåd. - Mr Runkle, ni kan gå.
Med domstolens godkännande kallar delstaten Karen van der Beek.
Hur mycket anser du att Hank Moody hatade Bill Lewis?
Hat är ett väldigt starkt ord.
Jag hatar dig, Bill.
- Trevligt, Hank. Tack. - Karen? Karen!
- Hörru. - Karen!
Kan jag få tillbaka min familj nu?
- Snälla? Söta rara? - Gå, Hank.
Jag måste varna dig, Bill...
Jag har en pistol. Jag tänker använda den.
- Okej. - Jag skjuter dig mellan ögonen.
Om inte det funkar sparkar jag dig i fittan.
Det är en vattenpistol.
Fylld med chilisås, din jävel. Banzai!
Hank, vad i helvete! Kan du mogna nån gång?
Ge mig... Sluta.
- Vad gör du? - Karen...
Hej, Karen. Vad du är söt.
- Är du okej? - Ska jag stanna?
- Nej, jag klarar det. - Det här börjar kännas gammalt.
Inte lika gammalt som du, Bill. Booyah!
- Håll käften. - Där fick du!
- Jag är ledsen... Hank, gå. - Är du redo?
- Är du redo att komma hem nu? - Va?
Är du redo att sätta stopp för den här fantasileken?
- För vet du vad, jag förlåter dig. - Hank...
- Ingen orsak. - Håll tyst. Det är slut, okej?
Den feta damen har sjungit. Hon har lämnat byggnaden. Vänj dig.
- Låt mig träffa Becca. - Nej! Du är full!
Hon har sett mig full förut. Jag är ju glad när jag är full.
- Ut. Åk hem. - Använd inte det ordet.
Du får inte använda det ordet. Det är taskigt. Jag har inget hem.
- Okej, jag använder det inte. Åk hem. - Ge mig pistolen.
- Ge mig pistolen. Kan jag få min pistol? - Ja, ja!
Vittnet är ert, ms Rhoads.
Har jag förstått rätt? Du bröt med mr Moody,
flyttade ihop med mr Lewis, gick med på giftermål,
lämnade honom på bröllopsnatten och flyttade ihop med mr Moody.
Sen sparkade du ut mr Moody när du trodde att han gjort en vän gravid,
flyttade till New York för ett jobb, lämnade dottern i mr Moodys vårdnad,
återvände och lekte mamma-pappa-barn igen.
Sen bröt du ännu en gång när mr Moody åtalades för sex med minderårig.
Stämmer det?
När du säger så får det mig att låta galen.
Dina ord, inte mina. Stämmer händelseförloppet?
Ja.
Det var allt.
Jag gillar det här med rast. Det påminner om skolåren.
Hur lång tid har vi? Hinner vi sparka boll?
Hon kanske ger honom en chans till.
Fan. Du skulle inte ha varit så hård mot henne.
- Vill du hamna i fängelse? - Är det en sån där kuggfråga?
Låt mig göra mitt jobb. Du behöver bara sitta och se söt ut.
Det klarar jag.
Tror jag.
Hur pass starka är känslorna egentligen?
Va?
Jag vill bara veta vad jag har att göra med.
Otroligt att jag har ett relationssamtal
med min advokat på min rättegångs första dag.
Otroligt att jag har ett relationssamtal.
- Jag vet. Du är en typisk tjej. - Håll käften.
Allvarligt, jag skär av dig kuken.
Och...
jag är hård.
Igen.
Et tu, Runkle-us?
Du... efter alla historier vi har repeterat
minns jag inte när jag sa: "Äh, vi kör med kvinnlig ejakulering!"
Förlåt mig. Han förvrängde mina ord.
Hörde ni det? Jag blev så förbannat nervös.
Åh, det är okej, polarn. Det är okej.
Jag måste säga att det var kul att höra bajshistorien igen.
Eller hur?
Med domstolens godkännande kallar delstaten William Lewis.
Här kommer fina Wille-pille.
Tycker du att han är attraktiv, rent sexuellt?
Mia!
Pappa? Välkommen hem.
Gå genast in!
Vad fan gör du i mitt hus?
Jag kom för att hämta min familj...
- sen tuppade jag av. - Du är patetisk.
Herregud. Skärp till dig!
Ge mig ett durkslag så gör jag rent. Jag ska göra fint.
- Stick härifrån. - Det kan jag göra.
Gör mig en tjänst, Bill.
Berätta inte att jag har varit här.
Så gärna så.
Ledsen att jag är en sån bajskorv i bålskålen.
Men jag saknar dem så.
Det tror jag säkert. De är rätt fantastiska.
Men trots att du klandar mig är det ditt eget fel.
Jag vet. Varför tror du jag är ett sånt jävla haveri?
- Kan du hjälpa mig? - Ja.
Du är en snäll man, Bill.
Herrejisses!
- Är du okej? - Ja.
- Okej. - Du är stilig också.
En riktig pudding. Jag förstår vad Karen ser hos dig. Jag fattar.
Du har säkert en fin dase också.
Karen är förtjust i fina dasar.
- Kom nu. - Kul för dig, Bill.
Så när du anlände hem från en affärsresa
såg du Hank och Mia inbegripna i ett sorts poolsamtal?
- Just det. - Och när var det?
12 juli 2007.
Vilket innebär att du kom hem
och såg Hank Moody samtala
med din dotter före den 13 augusti?
Ja.
Tystnad, tack.
Träffade du henne innan?
Mr Lewis, tror du att Hank Moody beslöt sig för att ha sex med din dotter
- för att hämnas på dig? - Definitivt.
Ja.
- Tystnad. - Det var allt.
Vittnet är ert.
Mr Lewis...
I vilket tillstånd var svaranden när du såg honom tala med din dotter?
Han var full.
- Hur full? - Plakat.
Vem fan är du?
Jag bor här. Vem fan är du?
Min familj bor här. Jag kom för att rädda dem.
- Och hur tycker du att det går? - Inte enligt planerna.
Om de verkligen var din familj skulle de väl bo med dig?
Det är invecklat.
Du älskar dem verkligen, va?
Ja. Så mycket att själva orden känns ofattbart tama.
Gud, vad sexigt.
- Mia! - Pappa? Välkommen hem.
Gå genast in!
Varför har du inte nämnt det här tidigare?
Jag trodde inte att det spelade nån roll.
Han var ju så full att han tuppade av från och till.
Kvällen då vi träffades i bokhandeln hade han ingen aning om vem jag var.
Hur var din relation till Karen?
Bra. Hon var snäll.
Jag frågade inte om hon var snäll.
Jag frågade hur relationen var
när ni tvingades leva tillsammans under samma tak.
Hej, Mia! Vart är du på väg klädd så där?
- Ut. - Vart då?
- Ut bara. Vem bryr sig? - Jag bryr mig. Med vem?
- Nån kille. - Nån kille? Nån från skolan?
- Nej, han är äldre. - Äldre? Jaha, hur mycket äldre?
- Betydligt. - Mia, kom igen. Din pappa är bortrest.
Han vill nog inte att du ränner med äldre killar.
Pappa är alltid bortrest. Han bryr sig knappast.
Mia, kom igen.
Becca och jag ska titta på film.
Manhattan. Jag... Vill du titta med oss?
Jag vill inte titta på film. Jag vill gå ut.
Men du kanske inte borde gå ut. Det kanske blir trubbel.
- Förstår du? - Vad är det med det?
Vill aldrig du gå ut och hamna i trubbel?
Visst, när jag var i din ålder.
Men ibland önskar jag att nån hade bett mig stanna inne och titta på film stället.
- Du vet att du vill. - Nej, jag går ut.
Mia, nu frågar jag inte, utan jag säger till dig.
- Jaså, säger du till mig? - Ja.
- Vad tänker du göra åt saken? - Testa mig inte.
Åt helvete med dig.
Hon var bara rar. Men det gjorde mig bara mer arg.
Min mamma var död
och pappa hade bestämt sig för att begrava sin sorg i flickvännen.
Jag ville bara gå ut och söka upp trubbel.
Men samtidigt ville jag att hon skulle stoppa mig.
Det kändes bra att nån brydde sig.
Men jag bad henne dra åt helvete och stack.
Killen var en idiot. Jag lämnade honom på en bar
och började gå hem för att se resten av "Manhattan".
Men så gick jag in i bokhandeln...
och hittade det trubbel jag sökte efter.
Det var allt.
Det där var fruktansvärt.
Det var som att se "Här är ditt liv" i 3D,
på acid, med min läskiga farbrors kuk på axeln.
- Vad i helvete, Hank? - Vadå?
Juryn antar nu att du kände Mia innan ni hade sex.
- Men... - Tvivlets frö har såtts.
Det räcker med det. Har...
Det här förändrar allt.
Vilken dag, va?
- Så du visste vem hon var? - Inte du med, Karen.
Jag har inget minne av det. Inget alls.
- Amnesi. Så lägligt. - Du förstår inte,
- den där tiden är som ett töcken. - Jag förstår visst.
Du minns inte. Jag kommer aldrig att glömma!
Det är skithögens jobb att få mig att se ut som en skithög.
Men han behövde inte anstränga sig särskilt mycket.
Det enda jag är skyldig till är dåligt omdöme.
Ja, jag med! Skit på dig!