-I tidigare avsnitt: -Jag har en toppenidé.
Du får ett långt, långsamt tungbad.
Det här är Gabriel.
Din sponsor sög av dig.
Penisen är ett vidrigt bihang och ett dödligt vapen.
Vad gör du? Han var min bästa vän sen barndomen.
-Förlåt att jag var taskig. -Förlåt att jag knullade din man.
-Känner du den jäveln? -Den jäveln ska vara på avgiftning.
-Är Robbie Mac din klient? -Jag var inte säker.
Det är säkert. Det står på Deadline.
Han är inte gay. Han låtsas för Mac-Attack.
Det är fest i din mun, och jag kommer.
Jag kan inte!
Jag gillar inte dig. Du gav mig sparken.
-Är avtalet avblåst? -Dra åt helvete, Hank.
-Jag ska skriva nåt. -Jaså?
Du blir överväldigad.
"Han låg illa till."
-Vart ska du, kvinna? -Jag har ett möte.
-Vill du köpa kaffe? -Jag har ju ett möte.
Kan du inte komma sent?
-Jag har ett möte. -Jag fattar inte.
-Vissa jobbar för att försörja sig. -När jag jobbar jobbar jag hårt.
-Sätt i gång, då. -Utan en musa?
Vart ska du? Jag kan skjutsa dig, så kan vi prata på vägen.
-Atticus Fetch. Där har du varit. -Ja. Men allt är lite suddigt.
-Varför tackade du nej till honom? -Jag vill inte skriva en musikal.
Han verkar sjuk i huvudet. Han hotar min nykterhet.
Säger killen som luktar whisky.
Det var för att smörja kreativiteten. Det funkade inte.
-Så låt bli... Jag sticker. -Vill du inte vara min musa?
Jag ska minnas det här när du behöver nåt från mig.
-När jag behöver nåt från dig? -I fall att.
Jag gillar inte att du jobbar. Du blir vass och ska alltid nånstans.
Ken, jisses. Jag såg dig inte. Du skrämde skiten ur mig.
Förlåt, Charlie. Jag vill ju inte skrämma dig.
-Tack. -Vad händer i dag?
Inte mycket. Ännu en dag som en dröm.
Hur var festen i går?
Killar i svart läder, doften av fuktigt rövhår... Härligt, eller hur?
Ken? Jag tror jag känner din penis i min svank.
Se den som en laddad pistol.
Måste jag det?
Är du gay, Charlie?
Nej. Nej, det är jag inte. Förlåt att jag ljög, Ken.
-Men jag är en bra agent. -Ut med dig.
Du är en medelmåttig klåpare, Runkle. Läs på Deadline.
"Robbie Mac lämnar UTK, onanerande agent avskedad igen."
Jag struntar i att du ljög och att du inte är gay.
Jag skulle inte knulla dig om jag var döende och din sats var trolldryck.
Vad jag bryr mig om är att du kostade oss en stor klient.
Hur är det, kompis?
Jag sitter i mörkret i kalsongerna, Hank.
-Jag dricker på blanka dagen. -Jag fattar.
Vad ska vi göra nu, kompis?
Vad tror du om en mord- och självmordspakt?
Inte än. Det sparar vi till en sämre dag.
Är inte den här fruktansvärd? Jag är ett fiasko.
Jag arbetslös, frånskild och en usel pappa.
-Nej, då. -Seriöst, Hank?
-Tycker du jag är en bra pappa? -Nej, men inte usel.
Ibland är du det, men det är alla. Tiden räcker inte till.
Vet du hur dyrt huset är, Hank? Hyran är sjuk.
-Hitta nåt billigare, då. -Jag vet inte bättre.
Mitt ex gifte sig med en stor filmproducent.
Jag hyrde ett knullhus i Malibu. Om väggarna kunde prata...
Då skulle de be dig klä på dig, din depraverade apa.
Oavsett så lever jag ur hand i mun, Hank.
Och nu får jag inget mer i handen. Vad ska jag ta mig till?
Jag har en idé.
Det är en dålig idé och jag lär få lida för den, men den är bra för oss.
-Speciellt för dig. -Måste jag vara gay igen?
-Du tackade ju nej. -Jag mådde inte bra då.
Dessutom spydde du på hans piano och hans kokain.
-Det är inte coolt. -Vi har blivit sams nu.
Vi har brutit bröd och delat på kvinnor och koks. Han gillar mig.
-Hjälp oss, Stu. -Producenter har inte mycket makt.
Artisten är den som styr i det här fallet.
Men jag ska ringa ett samtal.
-Tack. -Jag vill att ni gör nåt för mig.
-Vad som helst. -Övertala Marcy att prata med mig.
Mitt företag går åt helvete utan henne.
Det går inte, Stu. Hon lyssnar inte på mig.
Smurftuttarna? Det är Hank. Gör mig en tjänst.
Du måste prata med Stu.
Ja, han är ett oärligt, otroget svin men han saknar dig.
Han saknar din blåa mutta och ditt lilla russin till rövhål.
Ni ska bara prata. Han försöker inte slicka nåt.
-På hedersord! -Inget slickande.
-Men hon smakar så bra. -Säger du det, så.
-Det var aldrig min grej. -Du borde ha testat, Charlie.
Som kompensation för snabbhet och brist på centimeter.
-Dra åt helvete, Stu! -Jag säger bara som det är.
Håll käften bägge två.
Gör du det, alltså? - Hon gör det.
Vi ses sen, sprutbusken.
Dra åt helvete!
Vad menar du med "dra åt helvete"?
Precis det.
Den arrogante jäveln kom nära en rocklegend och sabbade allt.
-Jag trodde vi var sams. -Ja. Jag gillar dig, Hank.
Men kan inte jobba med nån som inte är ett fan.
Det är onaturligt.
Då hör jag alltid en liten röst som säger att du tycker att jag suger.
"Han kanske har rätt."
-Vem vill leva så? -Är du tondöv?
Visst är du ett fan?
Ja. Jag gjorde som du bad och lyssnade på dina tidiga grejer.
-Vilken skiva? -Vilken skiva?
Vilken skiva...?
Den var så bra. Det var...
-"Go Fetch". -Du låter osäker.
Det var riktigt bra musik, alltså. Jag gillade den verkligen.
-Vilken är din favorit? -Vilken låt?
-På "Go Fetch". Vilken var favoriten? -Hur kan man välja en favorit?
Men om du höll en pistol mot mitt huvud...
"Step And Fetch It"?
Seriöst?
Det är min favorit också! Skrev den på en kvart på muggen.
Den gav upphov till en hemorrojd.
"Jag är helt jävla sjuk."
Jag sitter i skiten. Jag gav min värdelösa manager sparken.
Han stal från mig. Det gör alla.
Men det var på grund av att han var en värdelös smilfink.
Och jag har inget kokain kvar, och langaren svarar inte.
Jag saknar mitt magiska låtskrivarpulver.
Jag vill skita vid blotta tanken på det.
Charlie, du är väl en värdelös jävla smilfink?
Är du kanske ute efter en ny manager, Atticus?
Du är ju Hollywood-agent.
Ett svin i kostym. Vad vet du om att vara manager åt rockband?
Döm inte svinet efter kostymen. Hur skallig och blek han än är-
-så är han rock'n'roll. Och han älskar mutta.
-Ja. Jag älskar mutta. -Jajamän.
Om du kan skaffa peruanskt vitt åt mig kanske jag överväger det.
-En grej med bolivianskt vitt. -Peruanskt, pucko.
-Vilket land du vill. -Och en sak till.
Jag behöver den akustiska Martin D28-gitarren från 1945-
-som tillhörde min framlidne barndomsvän.
Jag ska spela in en hyllningslåt, och jag behöver gitarren.
Den var så vacker. Och ljudet var som om Jesus-
-fick utlösning i munnen på ängeln Gabriel.
Toppen. Säg var den är, så fixar vi den åt dig.
Om jag visste var den var, vad i helvete ska jag med dig till?!
-Hej. -Hej själv, unga dam.
-Vi letar efter Faith. -Då är ni på rätt ställe.
Kom in.
-Hank Moody. -Du verkar inte förvånad att se mig.
-Jag trollade väl fram dig. -Vad tycker du om boken?
-Tack för att du har den inbundna. -Den är bra.
Du har fattat hur rockvärlden funkar.
Lugna ner dig, Runks. Har du aldrig sett bröst förut?
-Inget illa ment. De är fina. -Det är lugnt. Jag vet.
-Toppen. -Hon vet det.
-Hur går det med din nykterhet? -Som med din, ungefär.
-Vad kan jag hjälpa dig med? -Jag behöver en gitarr.
Jag såg en gitarrbutik längre ner på gatan.
Och lite kokain.
-En speciell gitarr. -Ett speciellt kokain. Peruanskt.
Den tillhörde din DRSK, din döde rockstjärnekille.
-En gammal akustisk. -En Martinelli.
En Martin! Pucko.
Den känner jag till. Han brukade lämna den här.
Han gillade att hans favoritgitarr var hos hans favorittjej.
Vad gulligt.
-Är den alltså här? -Nej, inte längre.
Han fick problem med en galen langare, så han har den nu.
-Attans. -Inte nödvändigtvis.
Jag kan ta väl med er dit.
-Två flugor i en smäll. -Det vore väldigt groovy av dig.
Tror du killen kanske har lite kokain också?
Han är efterbliven, va?
-Du är Hank Moody. -Ja. Hur vet du det?
Tror du inte jag kan läsa? Vad jävla nedvärderande.
Kan jag inte öppna en bok för att jag säljer knark?
-Nu är det dyrare, din jävla jävel. -Så säger jag "jävla jävel".
-Inte bara du, din jävla jävel. -Din jävla jävel!
-Din jävla jävel. -Din jävla jävel.
Sir, vi vill köpa 450 gram av er bästa peruanska blandning.
-Vitt, pucko. -450 gram?
-Vill ni seriöst ha så mycket? -Ja. Vad kostar det?
-35. -Hundra? - Då får vi hämta mer.
Tusen. 35 000.
Vi behöver Tonys gitarr också.
-Varför? -Atticus Fetch.
-Han vill spela in med den. -Fan ta den jävla dinosaurien.
Så sa jag också! Till honom.
-Min grabb. -Ni vill alltså ha min gitarr.
Och lite av min värdefulla narkotika.
Frågan är ju vad ni tänker göra för mig.
Du...
Vi vet bägge två att gitarren inte tillhör dig.
Tony gav till dig som betalning, men den tillhör världen.
Den ska göra musik och inte ligga i nån mörk håla.
Vet vem? Gitarren kanske hjälper Atticus göra skitbra musik igen.
Du är rätt övertygande, Faith.
Jag har alltid sett mig som en konstmecenat.
Jag började langa för att komma närmare mina idoler.
Men jag vet inte, jag.
Sheri ger dig en avsugning som skulle kunna bota cancer.
Va? Varför gör du jämt så mot mig?
Du sa ju själv att du måste öva.
Det låter bra. Jag brukar bli avsugen av fula strippor i utbyte mot droger.
Men det räcker inte, gott folk.
Du får använda hans mun också. Han var bög.
-Jättebög. -Jag försökte suga av nån.
Jag klarade inte av det. Jag är för hetero.
Finns det nåt annat jag kan göra?
Jag gillar kostymen.
Gillar du kostymen? Jag vet var man kan köpa en.
De har alla storlekar. Jag kan visa dig dit.
Ta av dig den.
-Tack för att du vill prata med mig. -Gå till vardagsrummet. Jag kommer.
Jag heter Stu. Jag är Marcys man.
-Ophelia. -Angenämt, Ophelia.
Jag har hört att du svek Marcys förtroende.
Ja. Det gjorde jag.
Jag har hört att du stack din smutsiga pitt i en ung tjejs mun.
-Två gånger. -Ursäkta, men vem är du?
Försöker du få henne att ta dig tillbaka?
Ja, det gör jag. Jag gör allt för henne.
-Tror du tröjan och vinet hjälper? -Självfallet inte.
Men det är en George Delatour från 1964.
Hoppas det inte är för smörigt.
-Vad sjutton är det där? -En kukbur.
Jisses. Vad är en kukbur?
En manligt kyskhetsbälte man köper på min hemsida.
Den håller kuken slak, Stu. Det är härligt och bekvämt.
Men om du blir upphetsad och ger efter för dina låga lustar-
-kan den göra saker och ting väldigt obehagliga för snoppen.
Jisses. Antyder du att jag ska ha på mig den där?
Jag antyder ingenting. Det är du som vill gottgöra mig.
Tycker du inte att du borde ha den på dig, Stu?
Den låter faktiskt som om Jesus kommer i nåns mun.
-Det vet ju du. -Snygg jobbat, mina herrar.
Var är mitt jävla kokain?
-Är det allt? -Det hade vi råd med, Atticus.
Mr Fetch. Sir.
Den här fjantmängden räcker i tolv minuter, din värdelösa fikus.
Kostymnissar kan inte göra en mans jobb.
"Kostymnisse"? Jag offrade min kostym för dig!
Understå dig inte!
Du har rätt. - Hon har rätt. Det är ett stycke rockhistoria.
Den ska behandlas som sån.
Och förresten gav ditt motstånd mig en enorm erektion.
Kolla i gitarrväskan. Där hade han alltid droger.
Varsågod, rockstjärnesvin.
Det här måste vi fira.
Bra jobbat, mina herrar. Det vore en ära att jobba med er.
Vi ses tidigt i morgon.
På eftermiddagen.
-Okej, nu ska vi ut och äta. -Får jag följa med?
Nej, ditt skitiga odjur.
-Marcy, låt tv:n vara på åt honom. -Bra idé.
Åh nej, inte lesbisk porr!
-Marcy. -Vad?
-Ge din man en godnattpuss. -Ja, så klart.
Nej, älskling... Nej!
Vinet och gräset har gjort den här rockmanagern sömnig.
Och slarvig. Lär dig tåla gräs om du ska vara med rockstjärnor.
-Brajigt råd. -Du kan sova över. - Sheri...
-Jag suger inte av honom. -Det bad jag dig inte.
Jag vill att du ska visa honom till gästrummet.
Okej. Visst.
-Får jag se dina tuttar igen? -Nej.
-Bara en gång? -Okej.
Som svar på din tidigare fråga: Ja, han är efterbliven.
-Men han menar väl. -Han är rolig.
Ni är väldigt gulliga ihop.
Tack för hjälpen i dag.
Du var rar på begravningen. Jag ville göra dig en gentjänst.
Jag gillar ditt skrivande, Hank.
Fortsätt, jag gillar det här. Håll inte inne nåt. Jag säger inget.
Du var irriterande på kliniken, men...
-...du har det där jag letar efter. -Vad är det?
Det där som är svårt att beskriva. Gnistan.
-Vissa kallar det genialitet. -Vissa, men inte jag.
Jag tycker att "geni" är ett överanvänt ord.
Ja.
Men du gör precis det du är på den här planeten för att göra.
Du använder din gåva, och det är attraktivt.
Vänta nu. När vi träffades irriterade jag dig.
-Enormt. -Min bok förminskar det.
Den gör mig till och med attraktiv.
-Nåt sånt, ja. -Det är varje författares dröm.
Och den slår aldrig in.
Eller, jo. Den slog in en gång. En gång.
-En gång förut. -Jag kan hjälpa dig.
Du är väldigt begåvad, men du har inte slagit huvudet på spiken än.
"Klassiskt lågpresterande", sa mina föräldrar.
-Det är rätt spännande. -Vad då?
-Jag kan vara hammaren. -Hjälp.
Den enda frågan är: Vill du vara storslagen, Hank?
För det är så jag sätter min stämpel på världen.
Genom att hjälpa dig sätta din stämpel på den.
God natt.
Skulle du inte hjälpa mig sätta stämpel?
Jag sa inte att det skulle bli lätt.
Översättning: Emma Gustafsson www.btistudios.com