I tidigare avsnitt:
-Skulle du betala... -...en miljon för att komma in i dig.
-Det är sjukt. Ni säger väl inte ja? -Jag vet inte. Vi behöver pengar.
-Jag är på väg. Och du? -Snart. Jag kommer om en halvtimme.
Jag vill inte sitta och vänta på en jobbig konversation.
-Jag vill se dig le en sista gång. -Jag lovar inget.
Ett glas med Karen?
Mitt liv är så galet just nu och hon är min mittpunkt.
Håll käften och lyssna. Jag får inte börja gråta.
Jag är på sjukhuset. Karen var med om en bilolycka.
Vad fan är det med mig? Varför skulle jag vara sen?
-Anklaga inte dig själv, Hanky. -Varför inte? Hon skulle träffa mig.
Föraren var full. Sånt kan hända när som helst.
Vet du hur många gånger jag har kört full? Det kunde ha varit jag.
Kanske det, men det spelar ingen roll.
-Nu är vi här. Hon klarar sig. -Det vet du inte.
-Hur är det? -Nån krockade med henne.
Hon är skadad och medvetslös.
Hon kan ha inre blödningar.
-Vad kan jag göra? -Börja med att sluta gråta.
Jag gör det nu.
Och du kanske kan donera blod. Hon kan behöva det.
Kan jag göra nåt annat istället?
Jag har en tendens att bli snurrig när jag ger blod.
Jag kan ha fel blodtyp.
-Jag är ingen jävla nåldyna, kvinna! -Jag har inte börjat än.
Jaså? Det kändes som hela sprutan var i mig.
Nu är den i dig.
-Ni är lite känslig, va? -Han är en jävla mes.
Hon är en slaktare, Hank.
Hur är det med dig? Jag är här för att hjälpa.
Jag känner mig lite snurrig.
-Fan för det här! -Fan, Karen. Vad gör du?
-Varför är du en sån skitstövel? -Jag försöker vara det motsatta nu.
-Du gör inte ett så bra jobb. -Det var du som tog upp det.
-Det är uppenbart att du inte vill. -Hur vet du det?
För att jag har sagt det högt många gånger?
-Men nu är jag på väg. -Gör mig inga tjänster.
-Det är bara hela vår framtid. -Var inte så dramatisk, Karen.
-Jag har behövt boka om. -Jag har behövt slå sönder väggen.
-Ja, hur många gånger? Fråga Becca. -Visst, dra in Becca i det här.
Är inte hon den viktigaste delen av det här?
-Det väl för henne vi gör det? -Förstör inte!
-Har jag alltid varit en skitstövel? -Olika typer av skitstövlar.
Vissa jobbigare än andra.
-Vad fan hände med oss? -Vad menar du?
Vi var så bra. Vi gick ut och åt middag hela tiden.
Vi skulle bli gamla tillsammans. Titta på oss nu.
-Vi är fortfarande ihop. -Ja, verkligen.
Ni är så ihop att du kanske låter nån knulla ditt livs kärlek.
-Marcy bestämmer själv. -Men du kan kämpa mot det.
-Varför sa du nåt om Stus erbjudande? -Jag behövde hans råd.
-Sa du inget till Karen? -Nej! Hon skulle inte gilla det.
För att hon är en vettig och ansvarfull vuxen.
Hon är det bästa som har hänt mig och jag förstörde det.
-Hank... -Det är sant, Marcy.
Istället för att fira att jag var världens lyckligaste man...
...stötte jag bara bort henne.
-Du har fortfarande tid. -Men tänk om jag inte har det?
Ni kan inte säga ja till Stu.
Ni kommer aldrig över det. Vissa saker ska man inte komma över.
-Är det han? Det är en enkel fråga. -Vänta tills vi kommer in.
Att jag lät dig skämma ut mig så här. Jag drar.
-Hej. Välkomna. -Hej.
-Då sätter vi igång. -Ja.
Varför är ni här?
-Hon har en affär. -Här sätter vi verkligen igång.
-Kom igen, Hank. -Vi ska väl sluta med skitsnack här?
-Det är inte det viktigaste. -Det är vad jag tycker är viktigast.
Karen har rätt, Hank.
-Så klart tar ni hennes sida. -Här finns det inga sidor.
Men affärer är oftast symptom på större problem.
Jag tycker att de utgör ganska stora problem själva.
Vi frågar Karen. Har du en affär, Karen?
-Det skulle jag inte säga. -Hur skulle du beskriva det?
Han är en vän. En känslomässig vän.
För fan, Karen! "En känslomässig vän"?
-Var hittar jag en känslomässig vän? -Du hade en.
-Har du älskat med honom? -Nej.
-Men du har tänkt på det? -Ja.
Jag tänker slå näven i väggen.
-Hur är ert sexliv? -Icke-existerande.
Varför tror du att Karen har känslor för en annan man?
Kanske för att killen, Bill nåt, är helt intetsägande.
Hon är snygg och han vill knulla.
Han låtsas vara intresserad av vad hon säger. Det funkar.
-Det är svårt att prata... -Det är så man gör med Karen.
-...med nån som super varje kväll. -En sängfösare är okej.
-Dricker du mycket? -Är det en intervention?
Anser du dig vara alkoholist?
Vi skulle väl prata om hennes "vän"? Nu pratar vi bara om mig.
-Vad kan du förändra? -Handlar allt om mig?
Nej, men du verkar mest defensiv.
Småle inte, Karen. Det är missklädsamt.
Det är missklädsamt att vi inte pratar längre.
Du är helt inne i jobbet och sen går du ut och super varje kväll.
Du kommer hem packad och träffar aldrig din dotter.
Jag jobbar med en film! Det är stort!
Vissa partners skulle bli stolta.
-Jag är stolt. -Så stolt att du skaffar en "vän".
Och du verkar vilja utnyttja din nya livssituation...
-...och hatar piskan där hemma. -Jag säger aldrig så.
-Men du tänker så. -Nej, det gör jag inte.
Möter jag attraktiva kvinnor? Ja.
Flirtar jag? Ja. Vill jag knulla dem? Ja.
-Det är samma sak. -Det är så killar är.
-Det är likadant för mig. -Jag söker inte "vänner".
Och jag tänker inte på att knulla dem hela tiden.
Vad äckligt!
Jag vill slå mig själv på kuken men det vore olämpligt.
Det är bara en dollar! Här får du en till. Sluta!
-Testa igen. Jag bjuder på den. -Förlåt.
Jag förstår. Jag har gjort detsamma.
-Men utan svärandet. -Okej...
-Väntar ni på nyheter? -Ja. Och ni?
Min fru opereras. Hon har cancer.
Vi har varit här mycket de senaste åren.
Jag beklagar. Min dam är också där inne nånstans.
Det är verkligen väntan som är det värsta.
-Hur länge har ni varit gifta? -Vi är inte gifta.
Vi bara... Vi kom inte överens när det här hände.
Jag har varit gift i 44 år. Man kommer inte aldrig överens.
-44 år. Bra jobbat, sir. -Det tar tid.
När man klarat av det jobbiga inser man att det handlar om detta.
En vän som håller ens hand när allt suger och påminner en om dödligheten.
Ibland ser man allt väldigt klart men sen blir det molnigt igen.
Men sånt är livet. Annars skulle vi inte göra bort oss.
Vi skulle aldrig ångra nåt och vara glada hela tiden.
Känner ni nån som har det så? Inte jag. Ta det lugnt med automaten.
-En pojke sa att jag var konstig. -Du är konstig.
-På ett dåligt sätt? -På ett fint sätt.
-Jag kan spöa pojken. -Nej.
-Han är söt. -Vad äckligt. Du är för ung för sånt.
Pojkar och flickor får jorden att snurra.
Du är inte bara fint konstig utan även smart.
Jag lever på att skriva om pojkar och flickor.
-Apropå pojkar och flickor...? -Ja?
-Ska du och mamma skiljas? -Vi är ju inte ens gifta.
-Du vet vad jag menar. -Ja. Inte om jag får bestämma.
-Ni får sluta bråka så mycket. -Jag vet. Jag är ledsen.
Men ibland verkar ni vara kära som i filmer.
-Det är inte som i filmer. -TV då?
Nej, mammor och pappor har det svårt.
-Jag förstår inte varför. -Bra. Du har gott om tid på dig.
Jag fattar inte varför ni blir så arga.
Hur många gånger ska du slå näven i väggen?
-Jag ska sluta med det. -Lovar du?
Ja, det gör väldigt ont.
-Försten hem? -Försten hem.
-Stackars Hanky. -Det här ger en perspektiv.
Vi har brytt oss om helt fel saker.
Det enda som är viktigt är att du är frisk, mår bra-
-och sitter här bredvid mig just nu.
Du har rätt, Runks. Men vi måste åka hem och fixa pengar.
-Förstår du? -Det finns ett bättre sätt!
Okej. Ja.
Man får verkligen perspektiv på saker.
Varför gör vi en sån stor grej av sex?
Om du låg där inne hade jag inte brytt mig om du smiskat sekreteraren.
Jag hade bara brytt mig om att du klarar dig.
Om jag hade varit mer förstående för dina perversioner-
-skulle vi aldrig ha hamnat här.
Visst, men jag borde ha haft mer självkontroll.
Men det är så vi är.
Om nån snygg ung brud vill bli smiskad blir du hård.
Du kommer att runka till det. Det är djungelns lag.
-Jag hatar att du låter så vettig nu. -Jag vet. Visst är det irriterande?
Om Stu skulle skicka en bild på kuken skulle jag antagligen bli våt.
-Men det är bara en reflex. -Jag behövde inte höra det nu.
Men det är ju sant.
Vi har alla saker som gör oss upphetsade.
Om vi bara skulle erkänna att det är normalt-
-skulle vi kunna gå vidare och leva våra liv.
-Herregud, Runkle. -Upp och hoppa, Runks.
Det var en positiv erfarenhet.
-Vår relation känns så fin just nu. -Säger han som slog sönder väggen.
Förstör inte mina saker. Sluta gnälla hela tiden.
Sätt inte den etiketten på mig.
Bara för att du vägrar bli vuxen är inte jag en gnällspik.
Du är så jävla självisk, Hank. Allt handlar om dig.
Allt handlar om vad du vill göra.
-Det är ditt liv och vi är biroller. -Kolla vem som vinner en Oscar.
-Jag orkar inte. Det är värdelöst! -Ja, det är det.
För fan.
-Är allt bra? Jag är ledsen. -Jag också.
Vi kunde ha dött där borta. Allt på grund av din musiksmak.
-Vi bråkade inte om musik. -Jag vet.
-Men det verkar så löjligt nu. -Jag vet.
Hur hamnade vi fel? En gång i tiden var vi perfekta.
Vi är inte nykära. Vi är föräldrar. Vi är inte speciella.
Som författare vill du se oss som ett stort kärlekspar.
Det kanske vi är. Men vi måste anstränga oss som alla andra.
Inget löser sig av sig själv.
Det var länge sen det bara handlade om hett sex.
Det handlade aldrig bara om hett sex.
-Men sexet var ganska hett. -Jag vill inte prata om sex.
-Det vill jag. Det är en kompromiss. -Jag... Håll käften.
Och kyssa dig? Absolut.
Hjälp!
-Hej. -Hej...syster?
-Vad för er hit? -Min fru var med om en bilolycka.
-Klarar hon sig? -Det vet jag inte.
-Är ni religiös? -Inte direkt.
Jag drömmer ofta om såna här platser men är aldrig här i verkligheten.
Kan jag göra nåt? Vill ni prata?
Nej, jag ville bara sitta och vänta nån annanstans.
-Har ni nån särskild tro? -Jag är författare.
Jag tror på att sätta mig, blunda och hoppas på det bästa.
Men förutom det... Nej, inte direkt.
Det låter som bön.
Han där uppe vill nog inte höra av mig. Jag har syndat mycket.
-Det säger alla. -Jag har varit ovanlig blasfemisk.
-Jag är med på Hans topp tio-lista. -Kanske det.
Men nu verkar ni mest vara en man som älskar sin fru.
Det gör jag verkligen. Vi är inte ens gifta.
Vi lever i synd.
Vi fick ett barn, gjorde slut, blev ihop, gjorde slut och så vidare.
-Ni har verkligen syndat. -Jag sa ju det.
Ni är väldigt sympatisk, syster.
Ja. Sätt er, blunda och hoppas på det bästa.
Så där, ja.
Vi knullade precis, kvinna. Nej, jag rättar mig.
Jag tar en risk här och säger att vi älskade.
Du vet hur mycket jag hatar det uttrycket.
Här i vårt privata lilla Idaho av synd och sex...
-Är du klar? -Jag kan fortsätta i flera timmar.
-Tror du att det är möjligt? -En gång till? Ge mig fem minuter.
-Nej, jag är redo nu. -Nej, nej.
-Att leva lyckliga i alla sina dar? -Ja, kanske.
Vi måste spara den här känslan...
-...för molniga dar. -Ja, för det funkar ju.
Par som har hett sex klarar sig ju alltid hela vägen.
-Gör de det? -Vi klarar det.
-Hur vet du det? -För att jag älskar dig så mycket.
-Jaså? -Det är jag säker på.
Jag älskar dig också.
Kom hit.
-Är du redo? -Ja.
-Ursäkta mig, doktorn. -Hanky.
Hon har en hjärnskakning men det är inga inre blödningar.
Hon får vara här i några dar men hon har haft tur.
Herregud! Tack, gode Gud.
-Får vi träffa henne? -En av er. Är ni maken?
-Han är maken. Gå och träffa din fru. -Den här vägen.
Herregud, älskling.
-Nej, inte här. -Inte här? Okej.
Det här förändrar inget. Jag är fortfarande arg på dig.
Det är så jag vill ha det.
-Hej, baby. -Hej, sir.
-Vad kul att se er. -Jag intervjuade en assistent idag.
-Vad var det för fel på den gamle? -Han kollade på porr på datorn.
-Är det brottsligt nu? -Han kanske runkade på jobbet.
-Spara det till duschen. -Jag står inte när jag runkar.
Det är avtändande att se magen.
Jag skulle också bli avtänd av att se din bleka mage.
Jag sitter när jag kissar. Vad sägs, Karen?
-En kill- eller tjejassistent? -Tjej.
Hon har coolt hår och tatueringar.
Doppa inte hjälmen i henne. Då biter jag av den.
Jag menar allvar. Du har inte råd att förlora en enda cm.
-Jag litar på dig, Marcella. -Okej.
Vi har velat gå ut med er ett tag. Varför just nu?
Hallå?
Vissa dar ser man bara allt klart.
Vi dog nästan idag. Sen gick vi hem och knullade skiten ur varandra.
Det gjorde oss hungriga.
Hur ofta knullar ni? Runks och jag börjar sega ner oss.
-Hallå! -Det är ju sant.
Jag börjar väl inte förändras?
-Jag blir fortfarande våt. -Ja, är därför jag kommer så snabbt.
Det är därför vi inte går ut. Charlie säger alltid nåt äckligt.
-Hon började. Det var Marcy. -Ja, det gjorde hon.
Försök att leva med honom.
Gör vi sånt här om flera år?
Varför inte? Vi är ju bästa vänner.
Vi har affärer framför oss, min vän. Vi ska ta stan med storm.
Stan tar oss med storm bakifrån utan att runka av oss.
-Pojkar och flickor... -Åh, vi ska skåla.
För hårda kukar, våta fittor, flintar, smurfar och överlevnad.
-L'chaim. -Är du judisk?
-Det är whiskeyn, men jag älskar er. -Jag älskar dig också.
Speciellt dig.
-De gör det. -Nu borde du kyssa mig.
God salladsdressing.
Text: Fredrik Asplund www.sdimedia.com