VIEŠAS LAIŠKAS GOLFO KLUBO VADOVYBEI
"Viešas laiškas golfo klubo vadovybei.
Rašau šį laišką dėl daugybės skundų.
Maistas prastas. Gaunam suktinukus, o ne tikrą kalakutą.
Čia neteko valgyt nesužiedėjusios duonos.
Marškiniai visad turi būt sukišti?" Rimtai?
"O jūsų vadovavimo stiliui tikrai kažko trūksta." Oho.
- Neįtikėtina. - Viskas?
-"Turėtumėt gėdytis." - Tiesa.
Pasirašo "Nepatenkintas".
Kas tai parašė?
Kam nepatinka susukta kalakutiena?
Ir sukišti marškiniai? Kas tas Nepatenkintas?
Tu, šmaikštuoli?
Sužinosiu, kas tas Nepatenkintas.
Bakayarou.
Takahašis jį nuplėšė nuo lentos ir apkaltino mane.
- Tai tavo darbas? - Ne.
Pripažink, kad primena tave.
Nesu Nepatenkintas. Esu nepatenkintas, bet ne tas.
- Ei. - Taip.
Puikios naujienos. Willie Geistas nori paimt interviu.
- Sekmadienio ryto laidai. - Gera laida.
Sekmadienio ryto laida.
Po Atlantos visi tavęs nori.
- Visus sukėlei ant kojų. - Sutinku.
- Šaunu. - Man jis patinka.
- Laba diena. - Sveiki.
Šiandien jus aptarnausiu. Nuo ko pradėsit?
- Kiaušinienės. - Aš irgi.
- Taip. - Aš norėsiu blynų.
Jau perėjom prie pietų meniu.
- Ką? - 11 val. pereinam prie pietų meniu.
Dabar 11.10 val.
- Ne 11 val. - Koks skirtumas? Tai tik kiaušiniai.
Tokios taisyklės. Ką man padaryt?
Kas virtuvėje nutinka po 11 val.? Kas nutinka per tas 10 min.?
- Turim turėti ribą. - Koks ribotas meniu.
Kaip spektaklis, kuriam keičia dekoracijas.
Todėl perėjo prie pietų.
- Tokios taisyklės. - Nenoriu burokėlių su kriaušėm.
Žinot ką? Matau, meniu yra "Cobb" salotos.
- Taip. - Jos su kiaušiniais?
- Taip. - Išimkit juos iš salotų,
kaip ir šoninę, ir uždėkit ant skrebučio.
Suprantu, ką bandot padaryt. Ieškot pusryčių spragos.
Nieko nebus. Nesat pirmas, kuris bando.
Nesu pirmas, ieškantis pusryčių spragos.
- Kaip "Penkios lengvos pjesės"? - Taip.
Gal galit paklaust?
- Galiu. - Ačiū. Kadangi klausit,
atsinešiau savo kiaušinių. Galit paduot šefui?
- Atsinešėt iš namų? - Taip.
Jie organiški. Jūsiškiai pilni antibiotikų.
Manuosius jau yra ruošę.
Šefas žino, kad mūsų kiaušiniai jums netinka
ir kad pusryčius valgot po 11 val.?
- Aha. - Eisiu patikrinti,
ką jis pasakys.
- Ačiū. - Grįšiu.
Kiti restoranai pietums tiekia omletą.
- Taip. - Būtent.
Reikėjo įtraukt į Nepatenkinto laišką.
Aha, reikėjo. Žinot, ką dar jis praleido?
- Netikusius kiaušinius. - Į juos leidžia antibiotikus.
Nuo jų vyrams užauga krūtys. Laris galėtų jas užsiaugint.
Negaliu Lario įsivaizduot su krūtimis.
Mielai atrodyčiau. Tikrai mielai.
Kaip jautiesi, kai nebedirbi?
Gan sunku, bet vaikštau į susitikimus,
o mano globėjas Sairusas nerealus.
Didelis meškinas. Atrodo kaip Hosas iš "Bonanzos".
Jis mano, kad mums reikia į porų terapiją.
- Pasiūlė nueit. - Įdomu.
Ką manot? Teko ten lankytis?
Ne, mums to nereikėjo. Nors nepakenktų.
- Labai to noriu. - Lari, tai puiki mintis.
- Siaubinga. - Kodėl?
Tai nieko neduos. Laiko švaistymas.
Duos. Man to reikia, jei noriu pasveikti.
Man to labai reikia. Tai man padės atsistoti ant kojų.
- Prašau, nueikim. - Šešis mėnesius jokių pokyčių.
Lari, gali man pažadėti? Šešis mėnesius?
- Man tai svarbu. - Gerai jau!
- Puiku. - Tik pažvelkit.
- Kaip įsitempė. - Turiu ką rekomenduot.
Ji išgelbėjo Dženovicų santuoką.
Jums reikia būt kaip Dženovicams.
Pasisektų, jei būtumėt tokie laimingi.
Atnešiau kiaušinius.
- Ačiū. - Štai taip.
- Štai. - Nebuvo taip sunku.
- Kiaušiniai po 11 val.? - Tuoj prieisiu.
- Aš ir norėčiau. - Luktelėkit.
- Noriu omleto. - Matot, ką padarėt?
Nesilaikėt taisyklių.
- Tai kvaila taisyklė. - Nejau?
- Kiaušiniai valgomi visą dieną. - Aš užsisakiau blynų.
Kol jūsų nebuvo, žmona pakeitė užsakymą.
- Ką? - Sveikiau.
- Darkart ačiū. - Pusryčių burito!
- Galima sviesto? - Ir noriu kiaušinienės!
Kaftanų verslas turi būt pritaikytas neįgaliesiems.
Manau, tas reikalas su Geistu tau bus į naudą.
- Sakai? - Taip.
Pala, turiu tau kai ką pasakyt.
Aš esu tas Nepatenkintas.
- Tai aš. - Turbūt juokauji.
- Tu tai parašei? - Aš.
Paminėjau tai, ką buvom aptarę.
Prikabinai kaip koks Martynas Liuteris.
Jei kas sužinos, mane išspirs.
- Neprasitarsiu. - Niekas negali sužinot.
Geriausias tavo sprendimas.
- Taip manai? - Taip.
- Esu padaręs dar ką gero? - Ne.
- Tik tai? - Vienintelis padorus...
- Tiek tepadariau. - tavo poelgis. Taip.
Na, aš - Nepatenkintas.
- Apie ką kalbat? - Ne tavo reikalas!
- Ko kimbi? - Einam!
Tai turėtų būt ant tavo antkapio. Aš esu Nepatenkintas.
Po uragano "Katrina" priglaudžiau juodaodžių šeimą
ir tas vyrukas ten tebegyvena.
- Vis dar? - Jis kažkur čia.
Lari, labai kilnu. Tapot liberalų numylėtiniu.
MSNBC jus tikrai myli.
- Tik nereikia. - Lari,
kai padavėt tą vandenį, žinojot, kad nusikalstat?
Juokaujat? Žinoma.
- Teigsit, kad esat nekaltas? - Taip. Kvailas įstatymas.
Kaip galėjau pasielgt kitaip?
Gal reiks Aukščiausiojo Teismo.
- Aukščiausiojo Teismo? - Taip.
Manau, viskas bus gerai. Interviu metu kalbėsimės.
- Papasakosit savo istoriją. - Tiesiog taip.
Gal galim filmuot čia?
- Daug gražios erdvės. - Žinoma.
Su daug kuo kalbėjausi.
Visi turėjo ką apie jus pasakyt.
Vienas asmuo pavadino šikniumi.
Kas mane pavadino šikniumi?
Galim filmuoti čia.
Kas pavadino šikniumi? Man smalsu.
Lari, baikim. Neišduodu savo šaltinių.
Gerbkit mano žurnalisto etiką.
Žurnalisto etiką? Tada kodėl pasakėt,
kad kažkas pavadino šikniumi?
Tai tik maža dalelė. Turiu parodyt visą vaizdą.
Ir taip aišku, kad visi yra pavadinti šikniumi!
Tikiu, kad kažkas Motiną Teresę pavadino šikne.
- Lari, abejoju. - Aš tai ne.
Kažkas tarė: "Kokia ji gera.
Na ir šiknė!" Kažkas tikrai taip pasakė.
"Pažvelkit, kaip ponia Tobuloji padeda raupsuotiesiems."
Neišduosiu šaltinio, tad tai pamirškim. Padėkim tašką.
Neprivalot, žinau, kas tai pasakė.
- Nežinot. - Tedas Densonas.
- Mačiau. - Ne.
Ne? Išsidavėt. Pažvelgėt į šoną.
Nepažvelgiau. Norėjau pakeist temą. Tai ne Tedas.
- Pasakysiu tik tiek. - Gerai, žinau, kas.
- Negaliu patikėt. - Kaip manot, kas?
Trojus - kurčias aktorius iš klubo.
Trojus Kotsuras, kuris laimėjo "Oskarą"?
Taip, pataikiau į jį iš golfo kamuoliuko.
Ir dar iš riestainio.
Manot, gestais pasakė "šiknius"?
Tikrai taip.
Lari, kadangi kalbam apie klubą, kai ko paklausiu.
- Jūs - Nepatenkintas? - Nepatenkintas?
- Taip. - Žinot apie Nepatenkintą?
Kai ant persirengimo kambario durų pakabinamas raštelis,
- kažkas vyksta. - Tikrai nesu Nepatenkintas
iš didžiosios "N". Aš nepatenkintas iš mažosios.
Ar žmogus gali nebūti nepatenkintas iš "n"?
Jaučiu didžiosios "N" nepasitenkinimą.
- Nesu didžioji "N". Tik mažoji. - Lari, jūs tikras?
Taip, tikras.
Gerai.
Nekantrauju. Džiaugiuosi, kad kaip pora tai darom.
- Tiesa? - Taip.
Esu apsidraudus Bet pinigų man reikia dabar
- Baik. - Esu apsidraudus...
- Kas? - Nebedainuok.
- Negaliu. - Per tave vakar dainavau mašinoj.
Padainuok vyruko partiją, būsiu moteris.
Esu apsidraudus Bet pinigų...
- Skambinkit Ventvortui - Gerai. Sveikas, Lari.
Melane?
- Taip! - Turbūt juokauji. Ką?
Nežinojau, kad mes pas tave. Maniau, kad pas Melanę Steinbek.
Tai mano mergautinė pavardė. Naudoju ją darbe,
nes būtų reikėję daug visko pakeisti.
- Turner tapau ištekėjusi. - Judu pažįstami.
- Jos vyras - "Seinfeldo" scenaristas. - Taip.
- Hobis Turneris. - Mes seniai pažįstami.
Atleisk, visiškas nesusipratimas.
- Keliausim. - Kodėl? Ne, užeikit.
- Užeikim. - Ką?
Pažadu, kad čia viskas 100 proc. konfidencialu.
- Bet taip nejauku. - Einam.
- Tikrai? - Nori mėtinio?
- Viskas bus gerai. Turbūt jūs - Irma? - Taip!
- Gražus vėrinys. - Dailus kabinetas.
Jis daro dar kai ką.
Jį traukia varpos formos daržovės.
Parduotuvėje matau, kaip jis glosto baklažanus.
- Ką? - Atsisuku, o jis glosto agurkus.
Valgyčiau ir keturkampius agurkus.
- Man nerūpi jų forma. - Paprikas.
Visokius produktus.
- Kodėl tai paminėjai? - Jai tas pats!
Viskas gerai, tai saugi erdvė. Jau tai aptarėm.
Ar jūsų vyro kapšelis kabo itin žemai?
Daugelio taip. Kokio jis ilgio?
Kai naktį eina į tualetą... Galiu pasakyt?
- Ne! - Girdžiu, kaip daužosi į šlaunis.
Skamba kaip šlepetės Meksikos kurorte.
- Bum bum. - Absurdas.
- Man tai neduoda ramybės. - Todėl mes terapijoj?
Norėjai aptart nukarusius kiaušus? Pažįstu jos vyrą!
- Darai man gėdą! - Ne.
Čia nesu jūsų draugė.
Nesu bendradarbio žmona. Aš - jūsų psichologė.
Aišku? Mūsų laikas baigėsi.
- Eikim papietauti. - Mielai!
Hobis mielai susitiktų. Seniai nesimatėt.
- Tinka šis sekmadienis? - Taip.
- Kaip mūsų svečiai užsukit į klubą. - Gerai.
- Juk bus smagu? Lari? - Taip?
- Jis visad turi laiko. - Nuostabu.
Sukursiu mums pokalbių grupę. Suderinsim smulkmenas.
Nuostabu.
- Susitiksim... - Antradienį.
- Tuo pačiu metu. - Mums tinka.
- O, Dieve. - Kaip netikėta.
- Kas? - Ką?
O, Dieve.
- Ji nuostabi. - Gerai.
Nėra stebukladarė, bet gal judviem kiek padės.
O judu tobuli? Kodėl prikibo?
Jo sumautai niekad nebūna namie. Niekada.
Dieną naktį jis klube. Man tai netrukdo.
Džiaugiuosi, kai jo nėra.
Bet jis tos vietos nekenčia.
Galiu pasakyt apie laišką?
- Jis parašė ilgą sąrašą. - Ne, ką darai?
Džefai, čia kalbam apie asmeninius dalykus.
Jis parašė laišką, bet neišdrįso pasirašyt!
- Pasirašė kaip Nepatenkintas... - Toks ir buvau!
Nebenoriu apie jį kalbėt. Nebeminėkim jo.
Kaip jau sakiau, tai saugi erdvė.
Jei Siuzė nori tai aptarti, turim tai padaryt.
Nebežinau, ko griebtis...
Kas ten vyksta? Girdėjot čiaudulį?
- Nemanau. - Ką tik girdėjau.
Jei išgirdau, jie girdi mus.
- Kas ten? - Ne, ten gydytojo kabinetas.
Man labiausiai rūpi nuoširdumas, artumas ir intymumas.
Jis kaip ledkalnis. Niekad nenori apsikabint.
Kas gali nenorėt su manim pabūt apsikabinęs?
Dabar girdėjau ir aš.
- Ką darai? - Nežinau, kas... Velčekas?
Ką? Kas jis?
Jis dirba gretimam kabinete! Ir yra geriausias Takahašio draugas.
Girdėjo viską, ką sakėm.
- Ir? - Atskleis, kad aš - Nepatenkintas.
Turėjai papasakot apie laišką!
Maniau, kad tai buvo vertinga?
Arnoldas Velčekas. Parašyta, kad gretimam kabinete.
- Iš klubo? - Aha.
O Siuzė visą laiką tauškė apie Nepatenkinto laišką.
Nežinau, ar jis tikrai mus nugirdo,
bet norėčiau ten patekt
ir sužinot, kiek iš tikro girdisi.
Galiu tave užregistruot pas tą urologą.
Tuo pat metu užsirašysim į porų terapiją.
- Patikrinsi, ar girdi, ką sakau. - Žinoma.
Turiu klausimą. Kas yra urologas?
Nusišlapinsi į puodelį ir užpildysi kelias formas.
Svarbiausia, stenkis nugirsti, ką kalbu kitam kabinete.
Mėgstu šlapintis į indus.
Labiau į didelius dubenis, bet tiks ir puodelis.
Negaliu apsakyt, kiek man tai reiškia. Dėkoju.
Prieš tai man reikės išgert vandens?
Įprastai, kai gauni puodelį, nusišlapini.
- Gali bet kada nusišlapint? - Aha.
Paduok puodelį ir bet kada nusišlapinsiu.
Jei paduosi dubenį, aš irgi. Kai ką pasakysiu.
Tas, kuris pagamins traškučius ant burbuolės, taps milijardieriumi.
Kukurūzų traškučius ant burbuolės?
Hobi, ilgai dirbai prie "Seinfeldo"?
Keturis sezonus. Du dirbau su Lariu
ir dar du po to, kai jis išėjo.
Bet juk grįžai paskutinei serijai?
- Aha. - Nemačiau nė vienos.
- Nežiūriu televizoriaus. Ir filmų. - Rimtai?
- Nesu mačius "Oskarų". - Ji nėra jų mačius.
Nuostabu. Dieve, koks pasiekimas.
- Labas rytas. - Dabar 10.50 val.
10 min. iki pusryčių pabaigos.
- Taip, pone Deividai. - Ką pasakysit?
Iki 11 val. gali paruošti pusryčius, bet ne po.
Po 11 val. jie pamiršta kaip. Nebegali to padaryti.
- Pasiruošę užsisakyti? - Ne, per greitai atėjot.
- Net nepažvelgiau. - Nieko tokio.
Ne, užsisakysim. Pusryčiai. Tai tik kiaušiniai.
- Ką nors išsirink. - Gerai, sakykit pirmi.
- Norėčiau belgiškų vaflių. - Gerai.
Kiaušinienė, šoninė, skrebutis, bulviniai blynai.
- Man omletą. - Taip.
- Jūsų kiaušiniai. - Aha.
Dar ten turiu ir duonos.
Pone Deividai, žinom apie jūsų duoną. O jums, ponia?
Nežinau. Blynų?
- Geras pasirinkimas. - Ačiū.
- Blynai. Gerai. - Nežinau.
- Skubini mane. - Liaukis.
Kai prieina, turi užsisakyt, nes daugiau neprieis.
Pasinaudok proga, kol ji prie stalo.
- Pakelkim tostą. - Žinoma.
Kaip pavalgysim be tosto?
- Noriu pakelt už savo blaivumą. - Taip.
Šiandien penkiolika savaičių.
- Liko devynios. - Ką?
- Kol bus ramu. - Tai tęsiasi visą gyvenimą.
Vis su tuo kovoji. Aš sergu.
Buvau pasiekus dugną.
Į tarybos susitikimą nuėjau nuoga. Pamenu nedaug.
Vėją ant spenelių ir susižavėjimo bei pasibaisėjimo žvilgsnius.
- Valgysim. - Tai buvo dugnas.
- Bet dabar 15 savaičių. - Malonu girdėti.
Lari, kaip sekasi žaisti?
Puikiai nuo pat pradžių. Tikrai toli numušu.
Todėl jį vadina Tolimų kamuoliukų Lariu.
- Lari, juokauju. - Neblogas.
Prikibs. Tolimų kamuoliukų Laris.
Kaip vata su cukrumi.
- Blynai. - Ne to norėjau.
Reikėjo užsisakyt kiaušinių. Paskubinai.
- Nepaskubinau jų užsisakyt. - Paskubinai.
Jei nori, keiskimės. Aš nieko prieš.
- Ne, nereikia. - Viskas gerai.
- Jis mielai pasikeis. - Ačiū.
- Kaip miela. - Labai.
- Man nesunku. - Dabar aš laiminga.
- Labai skanu. - Taip.
Kažkas ne taip. Tai ne mano kiaušiniai.
Manieji organiški. Čia tikrai ne tokie.
Su tavim nesikeisiu.
Panele, atleiskit.
- Taip, pone Deividai? - Kažkas ne taip su kiaušiniais.
- Kaip tai? - Skonis ne kaip manųjų.
Patikinu, kad jie jūsų.
Žinau, kad vakar likot nepatenkinta, kai po 11 val. užsisakiau pusryčius.
- Jaučiat pagiežą? - Galiu patikinti,
kad ne. Kaip ir mūsų šefas.
Jaučiu šiek tiek pusryčių pagiežos.
- Atleiskit, pone Takahaši. - Labas, šmaikštuoli.
- Nenešk savo kiaušinių. - Jūsiškiai neorganiški.
- Kiaušiniai yra kiaušiniai. - Ne.
- Tu - Nepatenkintas? - Ne.
Taip, visad vaikštai susiraukęs
ir kažką murmėdamas panosėje.
- Tai tu. - Taip, būnu susiraukęs.
- Pripažinsiu, kad ir murmu. - Aha.
Bet nesu Nepatenkintas.
Nesinešk ir duonos!
Pala. Ką darai?
Nori būti išspirtas dėl kiaušinių?
Ponia, atleiskit, bet sutrukdysiu. Aš - Willie Geistas.
Tuoj grįšiu.
O kaip patalpos? Pastatas geras?
- Kol damų... - Atleiskit.
- Galiu su juo šnektelėti? - Mes...
Tai svarbu.
Norėjau asmenukės, bet tiek to.
Apie ką kalbat su Nora?
Noriu istorijai suteikti šiek tiek spalvų.
Tai ji mane pavadino šikniumi?
Lari, neišduosiu savo šaltinių.
Jūsų vietoje netikėčiau ja.
Ji 4 kartus išsiskyrus. Patologinė melagė.
O namus sudegino, kad gautų draudimą.
Ji - labai maloni moteris.
Kuo daugiau kalbuosi su ja ir kitais nariais,
tuo labiau atrodo, kad kažkas vyksta. Ta Nepatenkinto istorija.
Kai ką pasakysiu. Šio klubo nariai
nevertins iš Niujorko atvykusio reporterio su 100 dol. kirpimu...
- Kainavo 21 dol. - ...kuris visko klausinėja.
- Nepatenkinto istorija įdomi. - Norit kažko įdomaus?
- Turiu kai ką. - Ką?
Sekit paskui.
- Jie pakeitė kiaušinius. - Čia jūsų istorija?
- Nes pusryčius valgiau po 11 val. - Ei!
Atleiskit, nariai neįleidžiami. Į virtuvę negalima.
- Čia Willie Geistas iš NBC žinių. - Didžiulis gerbėjas.
Norim užduoti keletą klausimų.
- Jis nori. - Gerai.
- Paruošei mano kiaušinius? - 11.30 val. pusryčių vyrukas.
Iškepiau tavo kiaušinius. Žinai ką?
11.30 val. pusryčiai mums viską sujaukia.
Kodėl tai taip sunku?
Įmušat kiaušinį ir iškepat.
Jei taip paprasta, ateikit čia dirbt.
- Galiu iškept kiaušinį. - Tada kodėl čia valgot?
- Užsirašinėjat? - Aš? Ne.
- Ne? - Nieko. Nė žodžio.
- Ačiū, Willie. Viso. - Pala. Čia mano kiaušiniai.
Visai ne. Tai kiti kiaušiniai.
Du padėti šone. Matot?
- Du palaidi kiaušiniai. - Kas yra palaidi kiaušiniai?
Negalit tiesiog... ei, drauguži.
- Ką darot? - Jų spalva skiriasi.
- Nejau? - Šitas karamelinis,
o šis žvilgus.
- Matot? - Du rudus kiaušinius.
Ne, vienas karamelinis.
- Kitas žvilgus. - Nematau žvilgesio.
- Kiaušiniai nežvilga. - Žvilga.
- Šitie ne. - Žvilga!
- Gerai, ačiū. Viso. - Ką? Ir viskas?
- Taip. - Gerai.
- Tave parodys per televiziją. - Su kuo filmavot?
Nosinaite?
- Mes dar grįšim. - Atleiskit.
Be to, noriu atgaut savo duoną.
- Takahašis ją išmetė. - Takahašis ją išmetė?
Niekur neisiu, kol jos neatgausiu.
- Nešdinkitės iš virtuvės! - Gerai, išeinu.
Tai jūsų istorija?
- Aha! - Lari, nėra ką pasakot.
Nesuprantat, kas vyksta? Jie nekepa mano kiaušinių!
Galiu kai ką pasakyt? Jūsų vyras nuostabus.
Tiesiog man atidavė savo kiaušinius. Jūsų santykiai puikūs.
Pastebėjau, kaip jis jumis rūpinasi.
Nesimėgavau blynais, nes paskubom juos užsisakiau.
- Nenorėjau jų. - Neskubinau tavęs.
- Skubinai. - Visai ne.
Ir jis neturėjo jai atiduot savo kiaušinių.
Aš turėjau. Tai ne jo reikalas.
- Pone Blekai, aš - dr. Velčekas. - Dr. Velčekai.
- Kodėl apsilankėt? - Išmanot sysių.
- Toks urologo darbas. - Ką žinot apie šlapimą?
Labai daug. Tai tas pats.
- Naktį kyla bėdų nusišlapint? - Tikrai ne. Kartais aptingstu.
Nusišlapinu į prezervatyvą. Tiesiog nuimu,
užrišu mazgą, išmetu ir dulkinuosi toliau.
Lari, Hobis stengėsi pasielgti mandagiai,
nes jūs to nepadarėt.
Jis neturėjo taip elgtis. Ne jo vieta.
- Jis peržengė ribas. - Jūs turėjot,
- bet nieko nedarėt. - Aha.
Taip, nieko nedariau. Manau, jis norėjo blynų!
Gerai, pone Blekai, pradėkim apžiūrą.
- Aha. - Nusimaukit kelnes.
Ką?
Pykstat ant Hobio, nes jis geresnis už jus.
Taip manot? Štai ką pasakysiu.
Jis - džentelmenas ir gerbia moteris!
Jis norėjo blynų ir pavydėjo jos blynų.
Kai ji jų nebenorėjo, jis iškart nusprendė juos pasisavinti.
Kalės vaikas!
Nejudėkit! Atsigulkit!
- Ką darot? - Tikrinu jūsų prostatą.
Nesat šlapimo daktaras! Jūs - šiknos daktaras!
- Pone Blekai, išeikit. - Taip nedaroma!
- Rodos, mes ne vieni. - Ką, po galais, darai?
Nebijojau tai moteriai paduoti vandens.
Negyvenu baimėje. Nebijau tamsos.
Kaip ir šalčio.
Tarkim, ketinu maudytis, bet nėra šilto vandens.
Nusimaudysiu po šaltu dušu. Palįsiu po juo.
Aš nusivylęs? Žinoma. Žinoma, kad nusivylęs.
Vis tiek sušlapsiu. Palįsiu po vandeniu.
Daugelis nelįstų po šaltu dušu.
Kaip tai susiję su Atlantos vandens istorija?
Leiskit paklaust. Esat valgęs ką tik padėtą kiaušinį?
- Taip. - Ką tik nuskintą persiką?
Taip. Atlantoje išvydot eilę balsuotojų ir pasiėmėt vandens.
Noriu kai ką papasakot. Visą gyvenimą nekenčiau braškių.
- Braškių? - Nekenčiau jų. Nevalgiau.
Kartą paragavau braškę, ką tik ją nuskynęs nuo žemės.
Tai pakeitė mano gyvenimą. Nepakartojamas skonis.
Nemėgau braškių, nors nežinojau, kokios jos išties.
Taip yra ir su žmonėmis.
Nepažįsti jų, kol jų neparagauji.
Lari, puiku. Labai ačiū.
Apie braškes jau užteks.
O boizeno uogų? Teko ragaut?
Yra daug vaisių, o laiko neturim daug.
Kitaip vardintume visus produktus.
- Pertrauksiu. - Kur jų ragavot?
Jau nebepamenu kur.
Vermonte? Naujajame Hampšyre? Ten daug boizeno uogų.
Pakaks apie tai. Lari, turiu paskutinį klausimą
- prieš atsisveikinant. - Aha.
Ar jūs, Laris Deividas, esat Nepatenkintas?
Atleiskit, nuvilsiu, bet nesu.
Turim tai, ko reikia. Buvo puiku.
Gerai.
- Lari, galiu pasinaudoti tualetu? - Žinoma.
- Štai ten. - Neminėsiu smulkmenų,
bet man... suprantat. Gal žinot gerą urologą?
- Norėčiau apsilankyti. - Tiesą sakant, žinau.
- Duosit kontaktus? - Taip.
Šaunu, ačiū. Esu dėkingas.
Willie, kokie dar vaisiai be braškių auga ant žemės?
- Lari, ačiū. - Tik braškės?
Pomidoras - vaisius?
- Kaip sekėsi interviu? - Gerai.
Užduosiu klausimą. Esi valgęs ką tik nuskintą braškę?
Ne, perku parduotuvėje ir nusiplaunu.
Ei, Lari.
Negali taip kalbėt su mano žmona.
Kaip kalbėt?
Negali jos aprėkt per seansą.
Pastoviai prie jos kimbi.
Jai neetiška su tavim aptarti tai,
ką pasakiau jai.
Ji - mano žmona. Pasipasakoja.
- Neturi teisės to išgirst! - Visko ir nesako.
- Tik kai ką. - Neturėtų nieko sakyt!
Ji paminėjo, jog tau nepatiko,
kad tavo merginai atidaviau savo kiaušinius.
- Kaip suprast? - Žinom, kad norėjai blynų.
- Norėjai blynų. - Man tas pats.
Hobi, norėjai blynų.
Žinai ką? Elgiesi kaip Nepatenkintas šiknius.
Spinduliuoji Nepatenkinto iš didžiosios "N" energiją.
Ne, iš mažosios "N".
- Laris Deividas - Nepatenkintas! - Patylėk.
- Laris Deividas - Nepatenkintas! - Žinojau!
Žinojau!
Prisivirei košės, nes esi Nepatenkintas.
Aš - Nepatenkintas!
- Ką? Tu? - Taip!
- Aš - Nepatenkintas. - Aš irgi.
- Aš - Nepatenkintas! - Aš - Nepatenkintas!
Aš - Nepatenkintas.
- Aš irgi Nepatenkintas! - Aš - Nepatenkintas!
Baka!
- Labas. - Pasiruošus užkąst?
Ir išgert burbono. 14 val. ateis Džefas ir Siuzė Grynai.
- Visiška tragedija. - Kalbant apie tai,
atvažiavau iš klubo.
Ten vyksta kažkas keisto. Nežinau, kas nutiko,
bet visi vaikšto ir rėkauja: "Aš - Nepatenkintas!"
- Džefas - Nepatenkintas. - Ne, visi taip sako.
Tai pradėjo Džefas. Parašė laišką,
kur skundėsi klubu ir pasirašė "Nepatenkintas".
- Džefas Grynas - Nepatenkintas? - Taip.
Šūdas! Tu rimtai? Tai tikra aukso kasykla.
- Džefas Grynas - Nepatenkintas. - Oho.
- Maniau, kad Laris Deividas. - Aš irgi.
Tu rimtai?
Klubo šefas suvalgo visus organiškus Lario kiaušinius?
Žinojau!
Vertė: Simona Beržauskienė Iyuno