LARRY, KROŤ SE XII. 4. díl
"Otevřený dopis vedení golfového klubu Ocean View."
"Ve svém dopisu chci uvést několik stížností."
"Jídlo není dobré."
"Místo skutečného lahůdkového krocana dostáváme balenou rolku."
"Nikdy jsem v tomto klubu neměl jiný chleba než oschlý."
"A mít celou dobu trička v kalhotách?"
Dobře. "A při vašem stylu vedení je pořád něco špatně."
- Páni. - Neuvěřitelný...
"Hanba. Hanba vám." Podepsán: "Rozladěný".
Kdo to psal?
Komu nechutná krůtí rolka? Kdo nechce nosit zastrčené tričko?
Kdo je "Rozladěný"?
Jste to vy, vtipálku?
Já zjistím, kdo je ten Rozladěný.
Takahashi to strhnul z nástěnky a pak obvinil mě.
- Byls to ty? - Ne.
Ale jseš něčeho takovýho schopen, to si přiznej.
Nejsem Rozladěný.
Teda rozladěný jsem, ale ne Rozladěný.
Novina. Willie Geist tě chce do pořadu.
- Nekecej. - Jo, Sunday Morning Show.
Ale to je prima pořád.
Kvůli Atlantě tě chtěj všichni.
Slavnej případ.
Jo. A víš co? Jdu do toho.
- Bezva. - Mám ho fakt rád.
Zdravím vespolek. Dnes vás budu obsluhovat.
Co byste chtěli pro začátek?
- Dám si míchaná vejce. - Jo, já taky.
Teď už podáváme obědové menu.
Cože?
V jedenáct přecházíme na obědové menu...
- Ale je 11.10. - To není 11.00.
A v čem je rozdíl? Jsou to jen vejce.
Víte, taková jsou pravidla. S tím nic nenadělám.
Co se děje v kuchyni po jedenáctý?
Co se stane za těch deset minut? Co to tam dělaj?
Musíme někde vytyčit hranici.
Pěkně osekaný menu.
Je to jako hra na Broadwayi, jen v nových kulisách.
A teď postavili obědovou scénu.
Prostě taková jsou pravidla.
V jedenáct hodin nemůžu jíst hruškový salát s řepou.
No a co tohle? Vidím, že v menu máte Cobb salát, ano?
- Jsou v Cobb salátu vejce? - Správně.
Tak vezměte vejce z Cobb salátu,
vezměte slaninu z Cobb salátu a naložte to na topinku.
Já vím, o co se pokoušíte. Hledáte zadní vrátka ke snídani.
Ale to nepůjde. A nejste první, kdo to zkouší.
Nejsem první, kdo hledá zadní vrátka ke snídani.
To jsou Malé životní etudy, vzpomínáte? S Jackem Nicholsonem.
Prosím vás. Můžete se zeptat?
- Můžu. Zeptám. - Díky.
A když se budete ptát, přinesl jsem si vlastní vejce.
- Můžete je dát šéfkuchaři? - Přinesl jste si je z domova?
Jo, jsou organický. Ty, co tu máte, jsou plný antibiotik.
Už mi je tady dělali.
Takže náš šéfkuchař ví, že naše vejce pro vás nejsou dost dobrá
a že rád snídáte po jedenácté?
Jo.
Tak já jdu a uvidím, co on na to.
- A pak dám vědět. - Mockrát děkujeme.
Ve většině restaurací je na obědovém menu i omeleta.
Tohle měl mít Rozladěný v tom dopise.
Jo, to mělo být v tom dopise. A víte, co Rozladěný ještě zapomněl?
- Špatný vejce. - Napichujou je antibiotikama.
Prý z toho pak rostou chlapům prsa. Larrymu můžou narůst prsa.
Neumím si představit Larryho s prsama. To ne.
Seklo by mi to. Krásně, krásně, krásně seklo.
Jak to jde, cos přestala pracovat?
Je to pěkně náročný. Ale chodím na seance
a Cyrus je skvělej, můj sponzor.
Chlap jako medvěd. Vypadá jako Hoss z Bonanzy.
A podle něj bychom měli jít na párovou terapii.
- Cože? - Navrhl to.
Co si myslíš? Byli jste někdy na párový terapii?
Ne. Nikdy jsme ji nepotřebovali. Ale co se tím dá pokazit?
Hrozně moc bych tam chtěla.
- Larry, podle mě je to bezva nápad. - Ne, je hroznej.
Proč?
Je to k ničemu. Jenom ztráta času.
Je to k něčemu. Potřebuju ji k vyléčení.
Vážně ji potřebuju, je to zásadní součást mého vyléčení.
Prosím, pojďme na terapii.
Půl roku žádné změny. Můžete mi to slíbit, Larry?
Půl roku?
- Tak jo! - Dobře.
Ty se nezdáš. Můžu někoho doporučit.
Ta ženská zachránila manželství Janowitzových.
Přesně to potřebujete, být jako Janowitzovi.
Třeba budete mít štěstí a budete šťastní jako Janowitzovi.
- Nesu vám vejce, všem. - No vida.
Prosím vás. Vejce po jedenácté? Co je to?
- Hned jsem u vás. Pardon. - Dal bych si vejce.
Jestli dostane vejce, já chci omeletu.
Vidíte, co jste provedl? To se stane, když porušíte pravidla.
Je to pitomý pravidlo, jasný? Vejce jsou celodenní jídlo.
Mimochodem, objednal jsem si lívance.
Vaše žena změnila objednávku, když jste byl na toaletě.
- Jsou zdravější. - Ještě jednou díky.
A máslo?
Chci taky míchaný vejce!
Výroba kaftanů. Jen musíš splnit zákonný požadavky.
Podle mě ti ten pořad Willieho Geista prospěje.
- Vážně? - Vážně jo.
Počkej. Musím ti něco říct.
Jsem Rozladěný. Jsem to já.
- Jsem Rozladěný. - Nekecej. Tys napsal tu kravinu?
Já to byl. Všiml sis, že tam je všechno, o čem jsme se bavili?
Připíchl jsi to tam, jako bys byl Martin Luther.
Ale nikdo se to nesmí dozvědět. Vykopl by mě z klubu.
Neboj se. Nikomu to neřeknu.
Nemyslím zrovna tebe.
Je to to nejlepší, cos v životě udělal.
- Fakt myslíš? - No jistě.
- Udělal jsem i jiný dobrý věci? - Ne.
- Takže tohle byla jediná? - To je ta jediná dobrá věc.
No, jsem Rozladěný.
- O čem se to bavíte? - To je naše věc!
Co se staráte?
- Pojďte! - Víš co?
Měl bys to mít na náhrobku. "Jsem Rozladěný".
No a tak jsem si po hurikánu Katrina vzal domů černou rodinu
a jeden chlap tady pořád bydlí.
- Určitě tady někde bude. - To od vás bylo velkorysé, Larry.
Stal jste se miláčkem liberálů.
Na MSNBC vás milujou, věřte mi.
Ale neblázněte.
Věděl jste, Larry, když jste podával tu láhev s vodou,
že porušujete zákon?
Jo, jistě. To je otázka. Samozřejmě, že jo.
A odmítl přijmout vinu?
Samozřejmě. Pěkně pitomej zákon.
Jak bych něco takovýho mohl udělat?
Půjdu až k Nejvyššímu soudu, když bude třeba.
- K Nejvyššímu soudu? - Ano.
Myslím, že to bude hodně dobré. Povedeme spolu rozhovor.
Buďte uvolněný jako teď. Řekněte svůj příběh.
Jestli vám to nevadí, můžeme to natočit tady.
Je tu nádherný prostor.
Taky jsem mluvil se spoustou lidí.
A každý o vás má co říct.
Ačkoliv jeden vás nazval kreténem.
Kdo? Kdo řekl, že jsem kretén?
- Tady by to šlo. - Kdo řekl, že jsem kretén?
Larry, to nebudeme řešit, ano? Neprozrazuji své zdroje.
Musím respektovat svou žurnalistickou čest.
Žurnalistickou čest?
V tom je čest, když řeknete, že mě někdo nazval kreténem?
Je to malá část velkého příběhu. Musím podat celý obraz.
Ale obecně platí, že každej je někdy označen za kreténa.
Určitě si tuhle nadávku od někoho vyslechla i Matka Tereza.
- To pochybuji, Larry. - Já teda nepochybuju.
Někdo musel říct: "Je tak hodná, tak moc hodná. Pěkná kreténka!"
"Hele, paní dokonalá pomáhá malomocným." Neblázněte.
Neprozradím vám ten zdroj, takže to můžeme nechat, Larry.
Konec.
Nemusíte mi prozrazovat zdroj. Byl to Ted Danson.
- Viděl jsem to. - Ne.
To vás prozradilo. Ten pohled stranou. Viděl jsem to.
To nebyl pohled stranou. To znamená "pojďme dál".
Žádný Ted. A víc vám neřeknu.
Zapomeňte na to. Já vím, kdo to byl. Neuvěřitelný.
Kdo myslíte, že to byl?
Byl to Troy, ten hluchej herec z klubu.
Troy Kotsur, co má Oscara za V rytmu srdce?
Jo. Trefil jsem ho golfovým míčkem, protože jsem nemohl křičet "fore".
A taky jsem po něm hodil bagelem.
A proto mi znakovou řečí sdělil, že jste kretén?
Přesně tak. Jo.
Larry, na něco se vás zeptám, když se bavíme o golfovém klubu.
Jste Rozladěný?
Rozladěný? Vy víte o Rozladěném?
Když někdo pověsí do šatny dopis
a v klubu to začne vřít, něco se tam děje.
Určitě nejsem ten Rozladěný s velkým R.
Jsem rozladěný s malým R, Willie.
Jak můžete být člověk a nebýt rozladěný s malým R?
Energie, která z vás vychází, ukazuje na Rozladěného s velkým R.
Nejsem velké R. Malé R, nic víc.
Jste si tím jistý, Larry?
Ano, jsem.
Jistě.
Mám radost.
Jsem šťastná, že to řešíme jako pár.
Mám stavební projekt, ale potřebuju cash...
- Ale no tak. - Co?
- Přestaň už to zpívat. - Nemůžu přestat.
Cpeš mi to do hlavy. Včera jsem si to zpíval v autě.
Ty budeš ten chlap. Já ženská.
Mám stavební projekt, ale potřebuju cash hned.
Tak prosím. Ahoj, Larry.
- Melanie? - Ano.
No to snad ne. Cože?
Myslel jsem, že jdu za Melanie Stainbackovou.
Stainbacková je dívčí jméno, profesně jsem si ho nechala,
protože to byla moc velká změna a každého mátla.
- Takže jsem vdaná Turnerová. - Vy se znáte.
Její manžel byl scenárista Seinfelda. Hobie Turner.
- S Larrym se známe dlouho. - Omlouvám se za to.
Naprosté nedorozumění. Tak my zase mizíme.
- Ale proč? Ne, ne, ne. Pojďte. - No tak.
Larry, slibuji, že co se tu stane, bude stoprocentně důvěrné.
- I tak je to divný. - Pojďte.
- Určitě? - Chceš bonbón?
Bude to fajn. Vy budete Irma.
- Ano! - Krásný náhrdelník.
Taky ještě dělá další věc.
Fascinuje ho falicky tvarovaná zelenina.
Jdeme na trh. A pak najednou tře rukou baklažán.
- Zbláznila ses? - Kouknu znova, hladí okurky.
Jedl bych okurku i hranatou. Je mi jedno, že má falický tvar.
Kapie. Všechny ty věci kolem jídla.
Kapie? Proč tohle všechno vytahuješ?
Larry, v pořádku. Tohle je bezpečný prostor, věř mi.
Už jsem to říkala.
Má váš manžel hodně vyvěšený šourek?
- Dost chlapů to má. - Panebože.
Jak je dlouhý? Když jde v noci na záchod, tak vám řeknu...
Ne, nic jí neřekneš.
... že ho slyším plácat o jeho stehna.
Jako když na mexický pláži chodí lidi v žabkách.
Tohle je nesmysl. Kvůli tomu jsme na terapii?
Abys vytahovala vyvěšený koule?
Znám jejího manžela! A ty mě akorát ztrapňuješ!
Ne. V téhle místnosti nejsem tvoje kamarádka.
Nejsem žena tvého kolegy. Jsem tvá terapeutka. Ano?
Zdá se, že váš čas vypršel. Musíme zajít na oběd.
Bezva!
Hobiemu to udělá radost. Dlouho jste se neviděli.
Můžeme se domluvit a... Co tuhle neděli?
Ano. Můžete přijít do klubu, zveme vás.
No bezva. Nebude to prima? Larry?
- Ten může kdykoliv. - Výborně.
Založím nám skupinový chat.
Tam můžeme probrat podrobnosti.
Ráda jsem vás viděla. Tak příští úterý, stejný čas.
- Panebože. - To je náhoda.
To teda... bože.
Je bezvadná.
Není kouzelnice, co se vás dvou týče, ale uvidíte.
Takže vy dva jste v pohodě? Co se děje?
Věčně není doma. Nikdy, zatraceně.
Ve dne v noci je v klubu
a mně to fakt nevadí. Jsem zcela spokojená, že je pryč.
Ale jde o to, že i ten klub nesnáší.
Můžu vám říct o tom dopisu? Napsal dopis.
- Napsal celý dlouhý seznam. - Co to krucinál děláš?
Nemluv o mým dopisu.
Tohle je místo, kde mluvíš o svým soukromí.
Napsal dlouhý dopis a dokonce se ani nepodepsal jménem!
- Ale jako "Rozladěný". - Byl jsem rozladěnej.
A nechci už o tom dopisu mluvit. Žádnej dopis.
Hele, jak jsem říkala, tohle je zcela bezpečný prostor,
a jestli o tom Susie chce mluvit, musíme o tom mluvit.
Každopádně už nevím, co dál, protože...
Co se to tam děje? Slyšely jste kejchnutí?
- Neřekla bych. - Já slyšel kejchnutí.
Jestli já slyším kejchnutí, tak oni slyší nás.
Kdo je tam? - Myslím, že nějaká ordinace.
A další věc, mám ráda vřelost a blízkost a intimitu.
On je studenej jako ryba. Nikdy se nechce mazlit.
Co je to za člověka, když se se mnou nechce mazlit?
Moment, slyšela jsem to.
- Co to děláš? - Arnold Velcheck?
Co? Kdo je to?
Chlápek z vedlejší ordinace! Nejlepší Takahashiho kamarád.
- Slyšel všechno, co jsme říkali. - No a?
Jako Rozladěnýho mě vyrazí. Protože jsi mluvila o tom dopisu.
Myslím, že to sezení moc pomohlo.
Arnold Velcheck, hezky na vývěsce, hned v sousední místnosti.
- Velcheck, z klubu? - Jo.
A Susie se vykecávala o tom dopisu Rozladěnýho.
Teď nevím jistě, jestli to slyšel,
ale kéž bych se tam dostal a zjistil, kolik se toho dá slyšet.
Hele, tak já tě k tomu urologovi objednám.
A souběžně nám domluvím
tu párovou terapii a schválně, jestli uslyšíš, co říkám.
Jdu do toho. Jasně. Mám jedinou otázku. Co je urolog?
Nic zajímavýho. Načůráš do kalíšku. Vyplníš pár formulářů.
Nejdůležitější je zjistit, jestli slyšíš, co říkám za zdí.
Rád čůrám do kalíšku.
Rád čůrám do velkejch mís, ale můžu i do kalíšku.
Nevíš, co to pro mě znamená. Jsem ti vděčnej.
Musím se napít vody, než půjdu dovnitř?
Já obvykle zvládám močení, když dostanu kalíšek.
- Dokážeš čůrat na požádání? - Kdykoliv.
Dej mi kalíšek, a vyčůrám se do něj kdykoliv.
Mně dejte mísu, a dokážu kurva to samý.
Jo. Něco vám řeknu.
Dělat kukuřičný křupky rovnou na klase,
tak jseš miliardář.
Křupky na klase?
Jak dlouho jste psal Seinfelda, Hobie?
Psal jsem pro seriál čtyři řady.
Dvě s Larrym a dvě po Larryho odchodu.
Ale vrátil ses pak na finále, nebo ne?
Jo.
Neviděla jsem ani díl.
Nikdy nekoukám na televizi. Nedívám se na filmy.
- Nikdy jsem nesledovala Oscary. - Nesledovala Oscary.
To je skvělý. Panebože, takový úspěch.
Dobrý den vespolek.
Je 10.50, ještě 10 minut se podávají snídaně.
Dneska včas, pane Davide.
Můžou podávat snídaně do jedenácti, ale pak už ne.
Po jedenáctý se jim vzepře technika. A nejde to. Nezvládnou to.
Chcete si všichni zadat objednávky?
Ne, to je moc rychle. Ještě jsem se nepodívala.
Ne, objednáme si, v pořádku. Je to snídaně. Jen vejce.
- Něco si vyber. - Běžte.
Dám si belgickou vafli, prosím.
- Jistě. - Díky.
Míchaná vejce, slaninu, topinku, hash browns.
- Já si dám omeletu. - Ano. Vlastní vejce.
Ano. A mám tam taky nějaký chleba.
O vašem chlebu víme, pane Davide. A pro vás, madam?
Já nevím. Lívance.
- Ale nejsem... - Lívance. Dobrá volba. Fajn.
Já nevím. Je to na mě rychle.
Nech toho. Jak sem přijdou, musíš objednávat,
protože pak už je nikdy neuvidíš.
Jak jsou tady, u stolu, musíš toho hned využít.
Připijme si.
Jo. K čemu jídlo bez přípitku?
A chci připít na svou abstinenci.
Dnes 15 týdnů.
- Zbývá devět. - Co?
No, dokud nebudeš za vodou.
Ne, tohle je na celý život.
Pořád na tom pracuješ. Jsem nemocná.
Dopadla jsem až na dno. Vešla jsem do zasedačky nahá,
a vzpomínám si jen na průvan na bradavkách
a výrazy obdivu i hrůzy.
- Teď budeme jíst. - To bylo mé dno.
- Ale teď, 15 týdnů. - To je dobrá zpráva.
Larry, jak se ti v poslední době hraje?
Řeknu ti, z týčka skvěle. Mám teď fakt dlouhý odpaly.
Protože je ta koulička zatraceně nízko.
- Jenom vtip, Larry. - Místo míčku Larryho koulička.
Je to něco jako vata s cukrem.
- Lívance. - Tohle jsem nechtěla.
Měla jsem si dát vejce, jenže vy jste mě honili.
- Nikdo tě do lívanců nenutil. - Nutil!
Vyměním si to s tebou, mně to nevadí.
- Ne, to nemusíš. - O nic nejde.
- Udělá to moc rád. - Díky.
- To je milé. - Moc milé.
To je přece maličkost.
- A teď jsem spokojená... - Je to fakt dobrý.
S těma vajíčkama něco je. Nejsou to mý vejce.
Svý vejce poznám. Jsou organický.
- Tohle nejsou organický vejce. - Ale s tebou si to nevyměním.
Prosím vás, slečno.
- Ano, pane Davide? - Na těch vejcích je něco špatně.
- Jak to myslíte? - Vůbec nechutnají jako má vejce.
Ujišťuji vás, že jsou vaše.
Chápu, že jsem vás onehdy trochu vytočil,
když jsem chtěl tu snídani po jedenácté.
Možná máte snídaňovou antipatii?
Ne, můžu vás ujistit, že nemám snídaňovou antipatii.
Ani šéfkuchař nemá snídaňovou antipatii.
Cítím z vás malou snídaňovou antipatii.
Pardon, pane Takahashi.
Vy, vtipálku, sem nebudete nosit vlastní vejce.
Vaše vejce nejsou organická.
- Vejce jsou vejce. - Vejce nejsou vejce.
Jste Rozladěný?
- Ne, nejsem Rozladěný. - Jo, jste.
Pořád tu chodíte se zamračenou tváří a mumláte si pro sebe.
- Tohle jste vy. - Ano. Mračím se.
A přiznávám i to mumlání.
Ale nejsem Rozladěný.
A nenoste si chleba!
Počkej. Jako vážně?
Vyhodili by tě z klubu jen kvůli pár vajíčkům?
Promiňte, nerad otravuji. Jsem Willie Geist.
- Moc mě těší. - Hned přijdu.
Jak vypadá ten váš objekt? Zařízení pořád funguje?
Promiňte. Můžu na chvilku mluvit s Williem?
- Zdravím, Larry. - Je to důležité.
Chtěla jsem selfie, ale to nevadí.
O čem jste se bavil s Norou?
Zákulisní záležitosti, pro podbarvení pořadu.
To ona o mně řekla, že jsem kretén?
Larry, nechtějte po mně, abych prozrazoval zdroje.
Víte, že tohle neudělám.
Na vašem místě bych jí nevěřil jediné slovo.
Je už čtyřikrát rozvedená. Je to patologická lhářka.
A zapálila si dům, aby dostala peníze z pojistky.
Je to moc milá žena. A řeknu vám, Larry,
že čím víc mluvím s ní a členy tohohle klubu,
tím víc cítím, že se tu něco děje. Třeba ten Rozladěný. Velká věc.
Něco vám povím, Willie.
Lidi v klubu nemají radost, když je přijede zpovídat
reportér z New Yorku v luxusních botách a sestřihem za 100 dolarů.
Tenhle dělají v Supercuts za 21 dolarů.
Rozladěný má příběh. Má šťávu.
Vy hledáte šťávu? Něco pro vás mám.
- Co máte? - Jen pojďte.
- A vyměnili mi vejce. - To je ten příběh? Tohle?
Protože jsem si dal snídani po jedenácté.
Pardon, členové klubu sem nesmí. Nikdo z členů nesmí do kuchyně.
To je Willie Geist z NBC News.
Jsem váš fanda.
Chtěli bychom vám položit pár otázek.
- To on má otázky. - Ano.
Děláte ty vejce, co sem nosím?
Vy jste ten, co snídá v půl dvanáctý. Vás já znám.
Dělám vaše vejce. A něco vám řeknu.
Snídaně v půl dvanáctý nám tu všechno obrací naruby.
Co je těžkýho na přípravě vajec po jedenáctý?
Rozklepnete vejce, otevřete a pak ho usmažíte. No a?
Jestli je to tak snadný, vezměte si čepici a pojďte.
- Zvládnu udělat vejce. - Tak proč teda chodíte sem?
- Píšete si to? - Já? Ne. Nic. Ani slovo.
Díky, Willie. Nashle.
Co to je? To jsou mý vejce.
Jsou to normální vejce.
Co tu dělají? Dvě vejce bokem, jenom tak.
Willie, vidíte to? Dvě zbloudilý vejce.
- Co je zbloudilé vejce? - Hele.
No tak, co to děláte?
No jistě, ty vejce nemaj stejnou barvu.
- Opravdu? - Jo. Tohle má karamelovou.
A tohle zas mandlový lesk. Vidíte to, Willie?
Jo. Dvě hnědá vejce.
Ne dvě hnědý vejce. Jedno je karamelový.
- Jedno má mandlový lesk. - Nevidím na něm lesk.
- Je tam lesk. - Vejce nemají lesk.
- Není tu lesk. - Je tu lesk, Willie!
- Jasně, díky. Nashle. - A to je všechno?
- Všechno. - Budete v televizi, víte to?
A čímpak jste si to natáčel, třeba svým kapesníkem?
- Vrátíme se. Willie. - Omlouvám se.
A mimochodem, chci zpátky svůj chleba.
- Takahashi ho vyhodil. - Takahashi ho vyhodil?
Neodejdu, dokud nedostanu svůj chleba.
- Vypadněte z kuchyně. - Dobře, odcházím.
- To byl ten příběh? - Jo! Co je to za otázku?
Nevidíte, co se tu děje? Nechtějí mi udělat mý vejce!
Něco vám řeknu. Váš manžel je úžasný.
Jen tak mi věnoval svá vejce. Máte nádherný vztah.
Vidím, jak mu na vás záleží. Jak je ohleduplný.
Mně to jídlo nechutnalo, ty moje lívance.
Natlačil mě do nich, jinak bych si je nevybrala.
Nikdo tě nikam netlačil.
A ty vejce ti neměl dávat on, to taky bylo na mně.
Není to jeho věc.
Pane Blacku. Jsem doktor Velcheck. Dobrý den.
- Doktore Velchecku. - Co vás sem dnes přivádí?
No, vy jste expert na moč.
To urolog dělá, jo.
Co všechno víte o moči?
Hromadu věcí. Většinou se to pořád opakuje.
Vy máte problém s nočním močením?
To ne. Jednou za čas bejvám trochu línej.
Pak načůrám rovnou do kondomu, sundám si ho,
zavážu ten krám na uzel, hodím ho do koše
a píchám dál.
Podívej, Larry, Hobie se snažil o laskavost,
kterou tu neprojevil nikdo jiný, zejména ty.
Vím, o co se snažil, ale neměl to dělat.
On překročil hranice.
Měls to udělat ty a neudělal jsi to.
Jo! Správně, neudělal. Myslím si, že Hobie chtěl lívance.
Tak jo, pane Blacku, je čas začít vyšetření.
- Svlékněte si kalhoty. - Co?
Jsi naštvanej na Hobieho, protože je lepší člověk než ty.
Tohle si myslíš? Něco ti řeknu.
Jsem na Hobieho naštvanej, protože kecá.
On ty lívance chtěl, on jí ty lívance záviděl,
a když ty lívance nechtěla,
nemohl se dočkat, až mu je dá.
Ale kurva!
Nehýbat!
- Co to kurva děláte, chlape? - Vyšetřuju vám prostatu.
Vy nejste doktor přes moč! Ale přes prdel!
Pane Blacku, prosím.
Tohle lidem dělat nebudete, člověče! Styďte se!
Jako bychom nebyli sami.
Nebál jsem se podat té ženě vodu.
Nežiju ve strachu, Willie.
Nebojím se tmy. Nebojím se zimy.
Klidně se osprchuju, když neteče teplá.
Jo, dám si studenou sprchu. Vlezu tam. Jsem zklamaný?
Samozřejmě, že ano. Přesto se namočím.
Spousta lidí do studené sprchy nevleze.
A jak tohle souvisí s tou historkou s lahví vody v Atlantě?
Willie, položím vám otázku.
Už jste někdy jedl čerstvé vejce od slepice?
Ano.
A měl jste čerstvou broskev ze stromu?
Ano. Takže v Atlantě vidíte frontu voličů, vezmete vodu...
Řeknu vám jeden příběh. Celý život jsem nesnášel jahody.
- Jahody? - Nesnášel. Nejedl jsem je.
A pak, jednoho dne, jsem měl čerstvou jahodu ze záhonu.
Změnila mi život. Nikdy jsem nic takového nejedl.
Kritizoval jsem jahody, ale vlastně jsem je ani neznal.
To platí i pro lidi, Willie.
Nepoznáte je, dokud je opravdu neochutnáte.
Skvělé, Larry. Mockrát díky.
Myslím, že o jahodách už víme dost.
- Co malinoostružiny? - Je velká spousta ovoce.
A my asi máme problém s časem,
jde to proti záměru naší produkce,
takže vás musím zarazit.
- Kde jste měl malinoostružinu? - To není zajímavé.
Možná ve Vermontu? V New Hampshiru?
- Tam je jedou ve velkém. - Dobrá, konec ovoce.
Mám na vás jednu poslední otázku, Larry, než vás propustím.
Jste vy, Larry David, Rozladěný?
Nerad vás zklamu. Nejsem Rozladěný.
Asi máme, co jsme chtěli. Jo? Prima.
Báječné.
Myslíte, že můžu na toaletu, Larry?
Jistě. Jo.
Nechci vás zatěžovat podrobnostmi, ale mám menší...
Neznáte tu dobrého urologa?
Chci k němu zajít, než odletím.
Shodou okolností jednoho znám.
- Dáte mi kontakt? - Samozřejmě.
Výborně. Díky, Larry.
Willie, jaké další ovoce kromě jahod jste ještě jedl ze záhonu?
Děkuji, Larry.
Byly to jen jahody? Je rajče ovoce?
Tak co, jak šel ten rozhovor?
Znáš to. Hele, na něco se tě zeptám.
Jedl jsi někdy jahodu ze záhonu?
Ne, kupuju si je v krámě a umejvám.
Hej, Larry.
Krucifix, nemůžeš takhle mluvit s mou ženou.
Jak mluvit s tvou ženou?
Nemůžeš ji na sezeních uvádět do rozpaků.
Prý na ní pořád jen něco kritizuješ.
Je od ní velmi neetický, když mluví o soukromých věcech,
co jsem jí řekl, s tebou.
- Je má žena. - Nesmí ti to říkat.
Neříká mi všechno. Říká mi jen něco.
Nesmí ti říkat nic.
Řekla mi něco málo o tom, jak se ti nelíbilo, že jsem svý vajíčka
onehdy věnoval tvý přítelkyni.
Co to jako má být?
Víme, žes chtěl lívance. Já vím, žes je chtěl.
- Nechtěl. Bylo mi to jedno. - Chtěl jsi lívance, Hobie.
Víš ty co? Ty budeš ten blbec, ten Rozladěnej.
Cejtím z tebe energii Rozladěnýho s velkým R.
Ne. Cejtíš ze mě rozladěnýho s malým R.
Larry David je Rozladěný, lidi! Larry David je Rozladěný!
Já to věděl.
Máte velký problém,
protože jste Rozladěný.
- Já jsem Rozladěný! - Cože, vy?
Jo!
Já jsem Rozladěný.
Já jsem taky Rozladěný!
Já jsem Rozladěný!
Baka!
- Ahoj, zlato. - Máš chuť něco zakousnout?
Jo, a na bourbon.
Ve dvě přijdou Jeff a Susie Greeneovi, a to je panoptikum.
Když jsme u toho panoptika, byl jsem v Ocean View klubu.
Tam se dějou divný věci.
Nechápu, co se stalo, ale všichni tam pochodujou a říkají:
"Já jsem Rozladěný!"
Ale Rozladěný je Jeff.
Ne, teď to tam říká každý.
Ne, spustil to Jeff.
On napsal dopis se všemi těmi stížnostmi na klub
a podepsal ho "Rozladěný".
- Jeff Greene je Rozladěný? - Ano.
Kruci. Myslíš to vážně? To je informace za všechny prachy.
Jeff Greene je Rozladěný.
- Já myslel, že Larry David. - Já taky.
To jako fakt?
Šéfkuchař z klubu jí všechny ty Larryho blbý organický vejce?
Já to věděl!
České titulky Petr Miklica Iyuno 2024