СМАК АФІН
БУДЬ ЛАСКА, ЗАЧЕКАЙТЕ
Добрий день.
Вибачте, я чекав, поки… Поки ви спитаєте, чим мені допомогти.
Це улюблений ресторан моїх батьків,
а в них у п'ятницю тридцять п'ята річниця шлюбу, корал.
Як ви знаєте, що мене звати Корал?
Я й не знаю. Просто 35-ту річницю так називають:
коралова.
Як дивно. О котрій?
О 19:30, троє людей, і, будь ласка, хай буде столик біля вікна.
Усі дивізіони…
Спитаю Дерріка.
…колишній гравець збірної…
Кріс Камара.
Гра була неймовірна.
Зробіть голосніше, будь ласка. Дякую.
Я був вражений.
А тепер про чемпіонат.
Рою, твоя колишня команда переживає проблеми.
Є багато теорій, чому саме.
Найвірогідніша – Айзек Макаду,
що зайняв твоє місце капітана, зовсім не лідер.
Айзек – хороший хлопець. Він розбереться.
З Тедом Лассо на посаді тренера
вони як жінка за кермом – повністю розгублені.
Джордже! Хіба в тебе не забрали права за п'яну їзду?
То була алергія на ліки.
Ті самі ліки, через які ти обпісявся?
ФУТБОЛЬНА СУБОТА
І що…
Агов.
Усе добре.
Можемо забронювати вам столик у кутку.
Чудово. Але…
Я дуже хотів би столик біля вікна, щоб вразити тата.
Вибачте. Я не можу гарантувати столик біля вікна.
Я знаю Роя Кента, якщо це…
Він ваш батько?
Ні.
Повідомте наc, якщо містер Кент захоче столик біля вікна.
Добре. Дякую.
Тед Лассо
Ян Маас, це хріновий захист.
Так, цей гол – цілком моя вина.
Не хочу цього чути. Ми повинні зібратися!
Натисни на паузу. Хлопці!
Це свисток для приміщення.
Мене не цікавить статистика,
але ширяться чутки, що з нами щось не те.
Та я так не думаю.
І ось чому:
я вірю в комунізм.
Тобто комедіїзм.
Що таке комедіїзм?
Бамберкетч, це світогляд, який нагадує нам
що романтичні комедії з Томом Генксом, Меґ Раян чи
Джулією Робертс і Г'ю Ґрантом… Кого я пропустив, тренере?
Дрю Беррімор?
-Меттью Макконахі, очевидно. -Правильно.
-Трьох Кейт. -Так, Бекінсейл, Гадсон, Вінслет.
-Забув Бланшетт. -Вона Кетрін.
Я люблю Рене Зеллвеґер і всі фільми про Бріджит Джонс.
У неї ідеальний британський акцент,
а її здібність до буфонади сильно недооцінена.
-Точно. -Так, чорт забирай!
-Правильно! -У «Джуді»…
Добре, хваліть Зеллвеґер.
От у чому річ, хлопці: якщо всі ці привабливі люди
з чудовими квартирами й цікавими роботами,
зазвичай творчими,
переживають труднощі, але все закінчується добре,
то й у нас так буде.
Дженніфер Лопес!
Правильно, Дані, це було зовсім не пізно.
Хлопці, віра в комедіїзм –
це віра в те, що врешті-решт усе буде добре.
Наступні кілька місяців будуть складні,
але це тому, що ми йдемо крізь темний ліс.
Казки не починаються й не закінчуються в темному лісі.
Ця фігня зазвичай стається посередині.
Але все буде гаразд.
Може, все буде
не так, як ви думаєте чи надієтеся,
але, повірте мені, все буде добре.
Саме так, як має бути.
Наше завдання – не мати ніяких сподівань і відпустити ситуацію.
Ви його чули!
Треба перестати грати так гівняно!
Я сказав не зовсім так, але дякую, Айзеку.
Побачимо, що буде в другому таймі. Ходімо, тренере.
-Хтось знає, що не так з Айзеком? -Гадки не маю.
Може, гемороїдальна хвороба?
Я можу змиритися, що помідор називають баклажаном, а з таким висловом – ні.
Хвилинку, ми гратимемо з «Шеффілд Венсдей»?
-У суботу. -Ми граємо з «Шеффілд» у суботу?
«Шеффілд Венсдей» у суботу.
Двічі на тиждень?
Клуб називається «Шеффілд Венсдей». Матч у суботу.
Раніше цей клуб грав тільки в середу.
Але тепер вони грають у будь-який день тижня
з суботою включно,
саме в цей день ми з ними зіграємо.
У цю суботу я не можу. Справи.
-Мене не буде. -Ой, та ну.
-Привіт, док. -Добрий день.
Тренере Лассо, з Айзеком усе гаразд?
Ні, мем, не гаразд.
Він як на жаринах.
Що це значить?
-Гарячий від напруження. -Бум!
Нерви, як бабусина сітка для волосся.
Це треба знати мою бабусю.
Вона так натягує сітку, ніби з неї вириваються цуцики.
Я не збожеволів.
-Мені поговорити з Айзеком? -Не треба. Ми самі.
Я знаю, що треба Айзеку. Але дякую.
Добре.
-Що треба Айзеку? -Гадки не маю.
У такій ситуації
я прошу гравця поговорити з капітаном, а потім втручаюся.
-Але Айзек – капітан. -Отож.
Я не можу просити Айзека поговорити з Айзеком.
Бо це буде схоже на втручання у… Як це називається?
-Чорну магію? -Ні.
Просторово-часовий континуум?
Точно.
-О. -Річ у тім, що Айзек – солідна людина.
Він відкриється тільки іншій солідній людині.
Я це зроблю.
О, ти серйозно?
Ти не засміявся.
-Ти знав, що він не жартує? -Так.
Ой. Спалився.
Вибач, Нейте. Але дякую за пропозицію.
Треба знайти солідну людину.
Так, доб… Треба.
-Чудово, дякую. -Так.
Подивимось.
Я не проти слова «шмонька».
Раз, два, три…
Ти хихочеш?
Не знаю. Хіба?
Можливо.
Мужик клеїть Сором'язливу Ребекку,
вигаданий персонаж.
Її насправді не існує. Щось тут не так.
Хлопці!
Забирайте безплатні кавові машини Nespresso,
бо я видатний професіонал.
Видатні професіонали так не кажуть.
Уже кажуть. Треба просувати свій бренд.
Гей! Не забудьте запостити, як ви робите американо.
Одразу кину в Інстаґрам.
Дякую, Коліне. Стій!
Хай цей пост буде не про незалежність Уельсу.
Так.
Дякую.
Можна її здати й отримати гроші?
-Так можна? -Ні.
О, ясно. Що ж.
Що там таке?
Вибач. Просто таємничий чоловік, який мені пише на «Бантр»,
щойно процитував Рільке.
«Наші найбільші страхи – як дракони, що стережуть наш найбільший скарб».
О, як сексуально.
Може, він видатний не лише в поезії.
Це жарт з серіалу «Секс і місто»?
Ні, але дякую.
Я рада, що тобі подобається.
У «Бантрі» ми бачимо голу правду.
Непогано. Я це використаю.
Розумієш,
я й досі спілкуюся з чоловіками на «Тумесцент».
І що там за розмови?
Не такі відверті, але відвертіші.
Боже, а де все інше?
Господи.
Хіба в романтичних стосунках не має бути загадка?
Якщо ти цього хочеш.
Бачиш? Навіть у коханні необхідний брендинг.
Так.
Дані! Пий безплатну каву.
Я не п'ю кави. Мама каже, кофеїн у мене в крові.
Можна я подарую її сусідці?
Вона не п'є кави, а її син п'є.
І він заходитиме до неї частіше.
Авжеж!
-Чудово! -О, так!
-О, це ж треба. -Вибач, Нейте.
Вони тільки для гравців.
О, добре.
Не люблю безплатної кави, вона на смак як…
Так. Добре.
БАНТР
НАЙБІЛЬШИЙ ПЛЮС АНОНІМНОСТІ:
МОЖНА ЗРАЗУ ГОВОРИТИ ПО СУТІ. ЗГОДНА?
ТАК.
Ребекко.
Привіт, Гіґґінз.
Чим допомогти?
Платіжки.
З нами зв'язалися з ФК «Рексем».
Дзвонили їхні нові власники –
магнати шоу-бізнесу Роб МакЕлгенні і Раян Рейнольдс.
Не знаю, чи вони справді купили цей клуб,
тому поки що їм не відповів.
Добре. Ти бачив мій екран?
О, ні.
У мене п'ятеро синів.
Я ніколи не заглядаю їм в екран через плече.
Хоч раніше заглядав.
О, вибачте!
Це дружина.
Потім передзвоню. Щоб освіжити стосунки.
Але швиденько їй напишу, щоб вона це знала.
У тебе на дружину рингтон «She's a Rainbow» від Rolling Stones?
-Так. -Який ти чуйний.
Так, це наша пісня.
Вона грала, коли ми зустрілися.
І це не перебільшення. Вона справді моя веселка.
Дивно уявляти тебе молодим.
Мені часто так кажуть.
Тільки я в початковій школі мав радикуліт.
Спинномозкову грижу.
Леслі, дозволь спитати:
коли ти вперше побачив свою дружину,
як ти їй представився?
Який у тебе був бренд?
«Бренд»?
Коли ми познайомились,
я намагався бути похмурим панком з отаким ірокезом.
Залунала пісня «She's a Rainbow», я почав удавати, що граю на басі,
але у мене в руці був бокал пива, і я його розлив.
Усі в барі засміялися,
крім однієї людини, яка дала мені вологого огидного рушника.
З цією людиною ми одружені вже 29 років.
Мабуть… найкращий бренд – бути собою.
ЩО ТИ ТУТ ШУКАЄШ?
МАБУТЬ, КОХАННЯ.
Усе гаразд.
-Нейт? -Так.
Тобі щось треба?
Мені? Ні, нічого, дякую. Але…
Взагалі-то, ти можеш мені допомогти з однією справою.
Заходь, сідай.
О, дякую.
Можеш мене прославити?
Ні! Нейте, тобі не потрібна слава.
Не потрібна?
Ні! Тебе обліплять фотографи.
О. Фу.
Так, таблоїди ритимуться у твоєму смітті.
Цього мені не треба.
-Усюди фанатки. -А це непогано.
Нейте.
Ти такий як є через те, хто ти є.
Завдяки твоєму розуму й таланту.
Тобі не потрібна слава.
Не знаю, здається, слава має свої плюси.
Відомі люди отримують подарунки.
Але часто самі не знають, що хочуть.
Я знаю, що я хочу. Столик біля вікна в ресторані.
І все?
І ще, може, фанаток,
яких ти згадувала раніше.
Ні, точно ні. Це принизливо.
Я не хотів… Вибач.
Ходімо зі мною.
Ходімо!
Нейтану потрібен столик у ресторані.
Чудово.
У Алена Дюкасса у «Дорчестері»?
«L'Atelier Robuchon».
«Chiltern Firehouse»!
Ні… «Смак Афін» у Тутінґу.
Він сказав «Тутінґ»?
Тутінґ. Це улюблений ресторан його батьків.
Ресторан, на який батько найменше жаліється.
Що, ти не можеш забронювати столик у якомусь «Смаку Афін»
у Тутінґу?
Це неможливо.
Добре. Є одне просте рішення.
Я куплю цей ресторан.
Знаєш, як кажуть?
«Купи людині столик, вона попоїсть раз.
Навчи людину бронювати столик,
і вона ходитиме в ресторан, як у "Старбакс"».
Це ж смішно! Нейтане, будь наполегливий.
Так. Так.
Геніально. Дивовижно.
Супер. Чудово. Просто чудово.
Ідеально.
Вибачте, ми просто… Ні.
О боже.
Нас чекає робота.
Я ж казав: або зніміть моє фото, або давайте кебаби безплатно.
З вас 7,50.
Справедливо.
Бути не може!
Невже я тебе зустрів,
після того як спитав Кілі, де ти, й прибіг.
Вона попередила,
що мене чекає неприємна несподіванка з вусами.
Я думав, це буде Варіо чи двоюрідна бабуся Наталі.
Рідна тобі Наталі чи двоюрідна,
але добре, що ти її любиш попри зовнішність.
Мені те саме, що в нього.
Навіщо ви турбуєте мене в кафе?
Це для мене як церква.
Невже піта перетвориться на плоть Христову?
Хочеш стати в нас тренером?
Відчепіться.
Серйозна тактика переговорів.
Я не хочу бути тренером.
Я люблю свою роботу, і в мене добре виходить.
Про мене пишуть у Твіттері, з джіфками й з усім.
Дехто каже «ґіфки», але я зрозумів.
Якщо тобі подобається робота експерта,
то займайся нею все життя.
Дозвольте мені бути щасливим.
-Ваше замовлення. -Дякую.
-Ви батько й син, так? -Що? Ні.
Я його колишній тренер.
Це одне й те саме.
Ви нагадуєте мені мене з батьком, коли я сказав,
що йду з медичної школи за тиждень до випуску.
Мабуть, цікава історія.
З мене був би чудовий лікар.
У мене добре виходило.
Поведінка з пацієнтами, читання аналізів, розтини.
Але це не те, що мені судилося в житті.
Що? Я люблю робити донер кебаб.
До речі, як вам мій кебаб?
Як сказав би Дріззі, він найкращий.
Смачний? Добре.
Рою, за це не турбуйся,
я просто хотів попросити тебе про послугу другові.
Такому собі містеру Айзеку Макаду.
Він занадто переймається, так?
Так. І треба, щоб до суботи він перестав це робити.
Є ідеї?
Доїм кебаб і помолюся за це.
Ось.
Моя пожертва.
Бувай.
Тепер це не моє улюблене кафе.
Я можу вам допомогти?
Так. Нейтан Шеллі. Столик на трьох.
Зараз подивимось, містере Шелбі.
Так, Шелбі. Вибачте. Я хотів сказати «Шелбі».
Ні. Це не твоє прізвище.
-Дуже схоже. -Ні, ні!
Почни з початку.
-Вам допомогти? -Так, Шеллі, троє гостей.
Так, містер Шелфі.
Я Шеллі, й ти це знаєш, пустомелько!
-Господи. -Ні.
Перебір.
Не кричи, Нейтане. Візьми ситуацію під контроль.
З усією повагою, для мене все інакше, міс Велтон.
Ви завжди контролюєте ситуацію.
О… Навряд.
Ти бував на нарадах менеджерів футбольних клубів?
Ні.
Щоразу, як я туди заходжу,
на мене дивляться як на школярку з хвостиками.
-О, тобі личили б хвостики. -Так.
Але я маю один секрет:
я роблю себе більшою.
Перш ніж зайти в кімнату,
я усамітнююся, стаю навшпиньки,
підіймаю руки вгору, щоб стати якомога більшою
і відчути свою силу.
Отак.
Чорт забирай, ти дивовижна. Нападемо на Францію.
Це дурнувато, але мені допомагає. Знайди власну фішку.
Але не відступай, Нейтане.
Ти вартий того, чого хочеш.
Так.
Що ми будемо робити з Роєм?
А що буде, якщо схрестити слона з носорогом?
Гадки не маю.
Рой сказав привести тебе на цю адресу, готового грати.
Я не питав деталей. Ти ж знаєш, який він.
-Дратівливий, так? -Ще й який.
Роя Кента злити не варто.
Та він злий цілодобово.
І 365 днів на рік.
І 366 – у високосний.
Серйозно, ви знаєте, куди йдете?
Ні. Отож-бо й воно.
Зараз напишу йому, що ми тут.
-Рой? -Макаду.
Чого ми тут? Що…
Бачиш багатоповерхівку?
-Ту обшарпану? -Я там виріс.
А тут…
Тут я жив.
Учився грати у футбол.
Кожного дрипаного дня.
І коли у великих клубах я переживав труднощі,
то повертався сюди й грав.
Це Айзек.
А це твоя команда. Гратимеш з ними.
Що? Просиш мене зіграти з ними?
Я професіонал. Я їх розірву.
Побачимо.
-А мені що робити? -Нічого.
Можна, я вестиму рахунок?
Добре.
Добре. Показуватиму на пальцях.
Зеро-зеро!
-Нуль-нуль. -Нуль-нуль.
Добрий день. Шеллі, троє гостей.
Зараз подивимось. Шеллі.
Ні! Моє прізвище…
Вибачте, все правильно.
Це наше прізвище. Це мої батьки.
Так, ми родина Шеллі.
-Банда Шеллі. -Не базікай з дівчиною.
-Мама хоче їсти. -Цить, Ллойде.
Пробач батькові.
Він весь тиждень мріяв про саґанакі.
Ви, мабуть, пам'ятаєте, що в них 35-та річниця шлюбу, Корал.
Авжеж.
Сюди, будь ласка.
Вибачте, пам'ятаєте, я просив столик біля вікна?
Вибачте, ми не бронюємо столиків біля вікна.
Я на хвилинку.
Ти Нейтан Шеллі, чорт забирай.
Я зараз.
Не розташовуйтеся тут.
Корал, це особливий вечір для моїх батьків,
а столик біля вікна вільний.
І я попрошу вас ось про що.
Ви посадите нас за цей столик,
ми замовимо закуску,
основну страву, десерт, пляшку вина.
І ви будете здивовані, як швидко банда Шеллі
з'їсть вечерю з трьох страв і піде звідси.
То що скажете?
Добре.
Мамо, тату.
Може, дасте мені свій номер?
Ні, не треба.
Вибачте, я перебірлива.
Я теж. Я…
Я не пес.
Дякую.
Гей, Рою! Точно не гратимеш?
Ти на одній нозі кращий, ніж цей дурень на двох.
Легше, друже. Бачу, ти завдав йому болю. Емоційного.
Якого біса, Рою? Ти привів мене сюди зламати ногу?
Ні.
Я хотів нагадати тобі, що футбол – це довбана гра,
у яку ти грав у довбаному дитинстві.
Бо це була розвага,
навіть коли тобі ламали довбані ноги
чи ображали тебе.
У дупу твої образи,
у дупу серйозність, у дупу це все,
виходь на поле й розважайся.
Добре, граємо.
Нормально було?
Було супер.
Забагато лайки?
Не знаю.
Це як цицьки у фільмі «Шоуґерлз».
До середини їх уже не помічаєш.
Тільки слідкуєш за подіями.
Я колись зустрічався з Джиною Ґершон.
Радий за тебе.
Відчепися!
Уперед.
Ти жартуєш.
Бий!
Макаду-ду-ду!
Побіг!
Ти сьогодні молодець, тренере.
Ви серйозно думаєте мене переконати?
Переконати в чому?
Повернутися в клуб тренером.
Цього не буде.
Рою, у мене зеро інтересів…
Вибач, нуль інтересу змушувати тебе до того, чого ти не хочеш.
То ви мною не маніпулюєте?
Може, трохи.
Вибач, Рою,
але я прийшов до тебе, бо коли ти зрозумієш,
що хочеш решту життя когось тренувати,
ти захочеш скоріше почати цю решту життя.
Перестаньте.
Ти доповнюєш нашу команду.
Ви нудак.
А ще я тренер, який стоїть перед хлопцем
-і питає його… -Послухайте,
я ніколи не повернуся в «Ричмонд».
Ні тепер ні в четвер.
Ідіть на фіг.
Як скажеш.
Вибач, тренере.
-Неправильно поставив будильник? -Так, Стів Керр. Дякую.
-Але ти швидко зібрався. -Так,
я вважаю, що вдягатися вранці треба, поки грає
пісня «Easy Lover» Філа Коллінза і Філіпа Бейлі.
-Логічно. -Так.
Сьогодні гарна субота, а ми граємо з «Шеффілд Венсдей».
-Відомими як «Сови». -Це ж треба.
Ти так і не закінчив анекдот.
Який анекдот?
Як говорить британська сова?
А, точно.
«Хум. Хум».
Варто було чекати.
ВІТАЄМО НА ЕЛЬСОН-РОУД ФК «РИЧМОНД»
У нас був сезонний абонемент на «Ричмонд».
Я з багатої родини.
Я був молодим хуліганом і пролазив на стадіон.
Мій батько купував нам найкращі квитки.
Я сів там, бо там була вона.
Моя мама і мій хлопець розлютилися.
Хотіли викликати охорону, щоб його вигнати.
Але вона наполягла, щоб я лишився.
-І ми закохалися. -І ми закохалися.
Багато років тому друг сім'ї
використав цей сюжет у фільмі «Титанік».
Ми досі з ним судимося.
-Разом. -Разом.
-Уперед, «Ричмонд»! -«Ричмонд»!
ЩО РОБИШ?
НА ФУТБОЛЬНОМУ МАТЧІ.
ЛЮБИШ ФУТБОЛ? ЯКУ КОМАНДУ?
ЦЕ ОСОБИСТЕ.
Закінчуй ці прелюдії.
Скажи, що ти власниця «Ричмонда» й красуня.
-Тренер. -Доктор.
Підлога. Стеля.
Смітник.
Тепер ви.
Я просто хотіла запитати, як ви почуваєтеся.
О, як люб'язно з вашого боку.
Як я почуваюся?
Я й сам не знаю.
Я намагаюся зрозуміти цей світ, і він мене лякає,
розумієте?
Я бачу, як друзі кричать і благають їх випустити.
Тобто ви відчуваєте тиск?
Ба-ба-ба-бі-ду
Мої двері завжди відчинені.
Навіщо тоді двері?
Тренер Берд може їх вам вибити, як Джек Торранс,
вісьмома ударами.
П'ятьма ударами.
Я пройшов добір на чемпіонат лісорубів.
Він прожив багато життів і має багато талантів.
Ого! Іде красень. Дивіться на нього.
Красунчик.
Костюм на матч? Супер.
Це не занадто?
Що? Надто елегантно? Так не буває.
Описуйте правду, а елегантність лишіть кравцеві.
Дякую, що завітали, док. Уперед, ґрейгаунди!
Ми повернулися.
Закінчуємо тему прем'єр-ліги
«Арсеналом», який їде в Ньюкасл,
де дебютує 17-річний Меттью Керр.
Його називають ірландським Рональдо. Чого сьогодні можна очікувати?
Думаю, від нього можна очікувати серйозної гри.
Рою, як думаєш, що він сьогодні робитиме?
Не знаю. Йому 17 років.
Мабуть, повечеряє чипсами й подрочить перед сном.
Вибачте за ці слова.
Рою, я чекав коментарів
про його майбутню гру.
Я ж сказав, що не знаю.
Ми просто сидимо тут
і пробуємо вгадати, що робитимуть на полі малі йолопи,
повертаємося на перерві
й жаліємося, що вони не зробили того, про що ми думали.
Ми не знаємо.
Авжеж не знаємо.
Нас нема в роздягальні біля них.
Нас нема на полі біля них.
Ми не можемо глянути їм в очі й надихнути грати краще,
ніж вони думали, що можуть.
Ми просто…
Ми просто підглядаємо.
Судимо їх.
Добре, Рою.
Ось твоя колишня команда робить цікаву нову розминку.
Гей!
МАКАДУ
БАНТР
Якісь вони розслаблені.
Особливо для команди,
якій загрожує пониження в лізі.
Але добре бачити усмішку на обличчі Макаду.
Він весь сезон був сам не свій.
Цікаво, що з ним сталося.
Ого. Іди сюди.
Бум, бум, бум, бум.
Бабах.
Ось тобі п'ять. Джентльмени.
Сьогодні холодно. Мабуть, ти помітив, Рою.
Що?
Кажу, ти, мабуть, помітив, що холодно.
Я за всім цим скучив.
Вибачте.
-Що ти робиш? -Вибачте.
Це не те, що мені судилося.
Рою!
Джеффе, я мушу йти.
Дякую. Бувай, Бене.
-Ви Рой Кент. -Ні.
Добре, це я. Везіть на Нельсон-роуд.
Ні. Я їду додому.
У нас сьогодні річниця, а я ще не купив подарунка.
Чорт.
Гаразд. Моя дружина любить гроші.
Прошу.
СЬОГОДНІ МАТЧ ДОРОГУ ПЕРЕКРИТО
Вибач, друже, далі не можна.
Скажу слова Ніккі Сікса з фільму «Mötley Crüe Behind the Music».
-«Шануй дружину». -Дякую, Рою.
Чорт!
Чорт. Чорт.
Гей! Бачиш цей новий годинник?
Довезеш на Нельсон-роуд за десять хвилин – він твій.
Сідайте.
Дякую.
Ні!
-Мені треба зайти. -Маєте квитка?
-Без квитка не можна. -Я Рой Кент.
-Він схожий на нього. -Трохи.
Підборіддям.
А, чорт забирай.
У вас заброньований квиток на ім'я Ріби Макінтайр.
Радий вас знову бачити, Рібо.
Тату.
ТІЛЬКИ ВІП-МІСЦЯ
-Приємного перегляду. -Ідіть у дупу.
Це точно ви.
Чорт. Чорт.
Дивіться!
Він тут!
-Рой Кент! Рой Кент! -Чорт забирай.
Він тут! Він там! Він усюди, чорт забирай!
Рой Кент! Рой Кент!
Він тут! Він там! Він усюди, чорт забирай!
Рой Кент! Рой Кент!
Привіт, тренере.
-Я дуже радий, що ти… -Замовкніть.
Просто замовкніть.
Ви переконали мене, сказавши «тренер».
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк