- דן בראון "צופן דה וינצ'י" -
היי, מותק. -היי, מותק.
בוקר טוב.
היי.
ביי. -ביי.
- #קויף -
אוי. את לא הולכת למשרד?
לא. אני אלך לבית הקפה ואקנה ספל תה קודם.
מגניב.
אני יכול לבוא?
כן, כמובן.
אחלה.
- נייט הגדול הציל את ריצ'מונד -
- כן, נייט, כן, חבר! בחור פלא -
- נייט יכול לקבל את זה! -
- עוזר המאמן נייט היה איש המשחק מבחינתי -
כן.
תקבעו עוד מדיניות חסרת תועלת שתיסוגו ממנה בתוך שבוע. אידיוטים.
אתה שוב מדבר עם העיתונים, יקירי?
תספר לי אם הם יענו פעם.
שלום, שלום. היי, אימא.
היי, יקירי. -הבאתי לך את אלה. בבקשה.
תודה. לכבוד מה?
שום דבר. סתם יום רגיל.
היי.
וואו. תראה את זה.
זה משעשע.
היי, אבא.
נייתן.
- בחור הפלא מנצח. -
תראה את זה.
מכניסים כל אחד לעיתונים בימינו, נכון?
אומרים שענווה היא לא להמעיט בערך עצמך
אלא לחשוב פחות על עצמך.
ילד הפלא הקטן שלי.
כן, מצטער, אימא, אבל זה בחור פלא.
נער הפלא, למעשה, אני חושב שזה מה שאמרתי.
אבל אני... אני לא...
היי, דוק. -היי, טד. תיכנס.
כן, בסדר. רציתי להודות לך שוב
על שעזרת לי עם התקלה הקטנה בערב ההוא.
אני מרגיש טוב יותר, אז אני לא יודע אם זה בכלל נחוץ.
תרגיש בנוח.
בסדר.
תודה. תני לי לשבת. אני אשב כאן.
זה... זה רועש!
כן. יודעת מה? אני אעבור לספה.
זהו זה. איך זה?
היי, מי אני?
דון דרייפר, נכון?
כן. זה לא קצת רשמי? אני לא רוצה להניח את הנעליים שם.
יודעת מה? אני אשכב, טוב? הרי לנו.
אני אניח את הרגליים שם. ככה, מבינה?
כמו שני ילדים על מיטת קומתיים במחנה...
אני לא יודע מה לעשות עם הזרוע. אני מרגיש...
הנה. הרי לנו. זה מה שנעשה.
נלך על הקלאסי, כמו שרואים בקריקטורות ב"ניו יורקר".
נכון? יודעת מה?
אני אניח את זה כאן מתחת כדי לאזן את עמוד השדרה.
אז... כן, זה נוח. בסדר.
מה אנחנו עושים כאן? אני... לא, זה כמו...
כאילו אני גולש במגלשת מים או משהו כזה. כמו מזחלת מרוץ.
זה מזכיר מדי תנוחה של ארון מתים, לא? טוב.
מה עם... הנה, נעשה את זה.
טוב, איך זה? טוב?
הכי טוב שתשב.
בטח. זה טוב. בסדר.
טוב.
כן, זהו זה. הנה את.
אינטימי למדי כאן, את יודעת? טווח קרוב.
זה כאילו שאנחנו בפרק של "הסופרנוס",
בלי כל האלימות ללא הצדקה, שזה דבר טוב.
אבל יש גם הרבה פחות ספגטי וצדפות, שזה דבר רע.
אז...
היי, מי הבחור הזה? מה הסיפור שלו?
אתה בסדר, חבר? טוב, יופי.
בחור חביב מאוד, מבינה? עסוק בקטע שלו.
יש לך טישו שם, הא? -כן, טישו.
כן. למה הם מיועדים?
לפעמים נהיה כאן מעט אמוציונלי.
לא תמיד, אבל לפעמים. -כן, כן.
לפעמים אנשים פשוט מתעטשים.
כן, זה קורה. שנינו מסכימים איתך.
כן. קדחת השחת שלי בשליטה כאן.
יש כנראה ספירת אבקה נמוכה בבריטניה, אז...
בסדר. טוב. מתי נתחיל?
כבר התחלנו.
התחלנו כשנכנסת לחדר. -מה? לעזאזל!
אני מצטער. אני מרגיש שבזבזתי כבר הרבה זמן,
עם כל השטויות של הספה וההתעניינות באביזרים שלך.
זה... -טד.
כן?
אל תדאג.
כן. לא, כמובן. אני לא מודאג בכלל.
כן.
בסדר.
על מה את רוצה לדבר?
למה שלא תספר לי מה קרה באותו הערב?
כן. אני לא רוצה לעשות את זה.
טוב, בואו. בואו הנה, בואו הנה.
טוב, בחורים.
יש שני דברים שאסור לקבוצה היריבה לדעת, טוב?
הראשון הוא כתובת המגורים שלכם. כי תזכרו מה אני אומר.
תתחילו לקבל משלוחי פיצה וצוותי ימ"מ יופיעו 24 שעות ביממה,
שזה טירוף, כי בתקופה שלי
הדאגה היחידה הייתה מתיחות טלפוניות.
אז, עם הופעת השיחה המזוהה, התעלול נזרק מתפריט המתיחות,
שזה ממש חבל, כי ה"ג'רקי בויז" היו אוצר לאומי.
תחפשו אותם ב"גוגל" מתישהו.
אבל אני סוטה מהנושא.
הדבר השני שאתם לא רוצים שהיריב ידע הוא שאתם עייפים.
תשמעו, אני יודע שכולכם מותשים. אני מבין.
אבל אני לא רוצה שתראו את זה.
אני לא רוצה לראות אתכם מסתובבים בפרצופים עייפים ו...
בסדר? מתנשפים על המגרש. לא, תודה.
הפרצוף היחיד שאני רוצה לראות הוא מה, המאמן?
פרצוף של משחק, מותק! -לחלוטין, ולדימיר פוטין. נכון.
מבינים אותי? -כן, המאמן!
יופי. יופי. תעמדו.
טוב. התקפה, אתם תעבדו כאן עם המאמנים נייט ובירד.
הגנה, אתם איתי ועם רוי. קדימה, רוצו.
זוזו!
טוב. בסדר.
המאמן נייט, אני מקווה שאתה לא גדול מדי בשביל לאמן אותנו.
תודה, דני.
נקווה שהתרגילים מעולים. יש לך מוניטין עכשיו.
כן, מצחיק מאוד. תודה, ג'יימי.
אנחנו בני מזל. בחור הפלא בכבודו ובעצמו מאמן אותנו.
איש חשוב.
מצחיק מאוד, קולין. אתה סטנדאפיסט עכשיו?
די אירוני, כי הורדתי אותך לספסל במשחק.
טוב. אני רוצה את המבקיעים הכי טובים על המגרש. קדימה.
קולין, קולין. תשב בצד הפעם, טוב?
אני גבר חזק ובעל יכולות.
זאת המנטרה שלי.
מגניב.
- המובחרים של מערב לונדון -
- בנטר: אולי אנחנו צריכים להיפגש. -
אחי, חלפו יומיים. עדיין כלום?
לא. -אאוץ', בנאדם.
לפעמים מופיעות שלוש נקודות, אבל אז הן נעלמות.
זה נגמר, בנאדם. פישלתי.
אל תהיה שלילי, חבר. ייתכן שיש סיבה טובה לכך שהיא לא הגיבה.
כן, אולי אוטובוס דרס אותה.
או רכבת?
סביר יותר להניח שהיא איבדה עניין.
אולי היא חזרה אחורה וראתה כמה עלובים המסרונים האלה.
"הסרט האהוב עליי הוא 'רטטוי'."
היי, תקשיבו. בסדר.
זה לא משנה. לא אכפת לי אם היא לא...
שלוש נקודות. שלוש נקודות.
זאת בעיטה בביצים.
בפעם הבאה, בנאדם.
- מה דעתך על הערב? -
אלוהים. פשוט תעני לו. חלפו יומיים.
אני לא יודעת מה לומר.
מה בנוגע לאמת?
"אני אשמח להיפגש,
אבל אני חוששת שלא תעמוד בציפיות של הפנטזיה שיצרתי בראשי.
אז אני אניח לחוסר הביטחון שלי
למנוע ממני מלמצוא את אהבת האמת שלי."
הסרט האהוב עליו הוא "רטטוי". זה מדאיג, נכון?
תפגשי אותו.
למי אכפת מה הסרט האהוב עליו?
חוץ מזה, "רטטוי" זה יצירת מופת.
באופן אירוני, הסרט עוסק בסנוביות ובכך שאמנות טובה יכולה להגיע מכל מקום.
תפסיקי להסס ותלכי להזדיין עם העכברוש המצויר.
בסדר. מה אם ניפגש והכול ישתבש? הממ?
כלומר, תמיד הכול משתבש. כל מערכות היחסים הן סיוט.
מערכת היחסים שלי היא החמצן שמעניק לי חיים.
חוץ מהנישואים של לזלי, שהם כרטיס ברכה ארור.
ואת ורוי מושלמים בצורה מעצבנת מכל בחינה.
תודה.
אני לא יודעת.
היה קל יותר כשלא עבדנו יחד.
אני מרגישה שאנחנו יחד כל הזמן.
הוא מלווה אותי כמו צל לכל מקום, הצל השעיר והמקסים שלי.
מה קורה? למה אתן שרות סקאט בסגנון ג'ז?
דיברתם עליי?
כן, דיברנו עליך. -לא.
אז מה. את מוכנה לזוז? -כן.
תעני לו.
ביי. -ביי.
שתיים, שלוש, ארבע.
שלום. -שלום.
את קרובה לסיום? -אלוהים, לא.
רשימת מטלות ארוכה כמו הזרוע שלי.
מה? הזרוע הזאת?
אולי.
זה לא עוזר לי.
טוב. אחזיר לך את הזרוע שלך.
תודה.
אקח את הצוואר שלך.
ברצינות, יש לי עבודה רבה.
אז אם אתה נשאר כאן, תשב בשקט על הספה
ותקרא ספר, כן?
תודה.
גם זה לא עוזר לי.
מה? אני עושה בדיוק מה שאמרת. יושב בשקט וקורא ספר.
זה שאתה עושה בדיוק מה שאני אומרת לך מדליק בטירוף.
שלום, טד. -מה קורה, דוק?
אני מופתעת שחזרת.
כן, אני לא פורש מדברים באמצע.
מה שלומך, טד? -נפלא, גם טוב ושמח.
מה איתך, דוק? -אני בסדר.
אני שמח לשמוע.
אז זה הטיפול הראשון שלך?
לא, גברתי. אשתי ואני הלכנו לטיפול זוגי למשך זמן קצר.
איך זה היה?
בואי נראה.
אני כאן בלונדון ואשתי בקנזס,
שזה טוב כי אילו היא הייתה שומעת שאני עדיין קורא לה אשתי,
היא הייתה כועסת מאוד.
כמה זמן השיחות שלך נמשכות?
פגישות נמשכות בדרך כלל 50 דקות.
הממ, בסדר. אבל את גובה לפי שעה, נכון?
אכן.
אני מבינה שאתה לא מעריץ של המקצוע הזה.
לא, גברתי.
למה, לדעתך?
את רוצה את האמת?
אני מעוניינת אך ורק באמת, טד.
כי אני חושב שזה בולשיט.
את לא מכירה אותי. אין לנו עבר משותף.
ולמרות זאת את מצפה ממני לשפוך הכול
על כל הפרטים המביכים של חיי.
המריבות, הטעויות, הסודות הכי כמוסים.
אבל את לא מקשיבה לי כי אכפת לך ממני.
לא. את מקשיבה לי כי משלמים לך להקשיב לי.
משלמים לך כדי לרשום את ההערות הקטנות שלך ולנתח את הדמעות שלי.
ומה אז? בטח תאשימי את הוריי, נכון?
את אומרת שאת מעוניינת רק באמת.
אבל הנה את, גובה לפי שעה על 50 דקות עבודה.
כפי שאמרתי, זה בולשיט.
- האם נייתן שלי מוכן לנהל קבוצה משלו? -
היי. -נייתן.
אלוהים.
מצטער. -סליחה, סם.
גברת וולטון. היי.
תקרא לי רבקה. -רבקה. רבקה, סליחה.
המכונות האלה, הא?
מעולם לא היינו כה מחוברים, ועם זאת כה רחוקים.
זה מה שעמדת לומר?
כן. כן, אכן.
טוב. שיהיה יום מוצלח. -כן. להתראות.
גם לך. ביי. -להתראות, סם.
כן.
- משרד המאמן -
שלום. העטים החדשים שלך הגיעו.
אני אשאיר אותם כאן.
כן, בסדר.
בסדר.
סליחה. לא ראיתי אותך, קולין.
זה בגלל מדי ההסוואה.
נייט, אפשר לדבר איתך?
כן, לך על זה.
רק תהיתי... תהיתי אם עשיתי משהו שעצבן אותך.
כי הרגשתי שכעסת עליי כשהתבדחתי אתמול,
אבל גם דני וג'יימי עשו את זה, ולא כעסת עליהם.
כן, אני... כן. לא, אני יכול להסביר.
אתה מבין, ג'יימי ודני הם כמו פיקאסו וגוגן.
פדופילים?
אמנים. הם אמנים.
וקולין, גם אתה מצייר, אבל היצירות שלך לא מגיעות למוזיאונים.
הן תלויות ב...
אתה כמו ציור ב"הולידיי אין", מבין?
אתה לא מעורר השראה. אתה לא מרגש אנשים.
אתה שם. אתה מסתיר כתם דם.
אתה עושה את העבודה, אז... פשוט תעשה את העבודה.
בסדר?
- עוזר המאמן מציל את המצב! -
זו את.
היי.
חשבתי שהפסקת לעשן.
מה? הפסקתי. זה מעלים את ריח הנעליים.
זה חכם.
אז למה את כאן?
הייתי זקוקה למעט מרחב.
ידעתי שתהיי כאן.
קילי ואני החלטנו שבחדר הזה עישון לא נחשב.
נתפסתי על חם.
אני גם צריכה מרחב. -מרחב ממה?
רוי. הוא יושב במשרד שלי וקורא את "צופן דה וינצ'י".
הוא כל הזמן ממלמל על האבירים הטמפלרים.
מצטער, באתי לחדר הנעליים כדי לקחת... נעליים.
לך על זה.
תודה.
תשמעי, אני חושבת שרוי נפלא. באמת. את יודעת את זה.
פשוט לפעמים אני צריכה רגע לעצמי, מבינה?
קילי, תפסיקי לעשות אודישנים לתלונות שלך.
כן. תודה.
פשוט תגידי את זה לאיש שיכול לעשות משהו בנדון.
אני לא יודע, בוס. לפעמים עדיף להחזיק דברים בפנים.
ככה אנחנו מקבלים חמוצים.
וודקה. -שמן זית כתית מעולה.
ופתקים. -מה?
בתוך בקבוקים. -נכון.
אוי, וויל, אתה יכול להסיר את השם שלי מהחולצה
ולהחזיר אותו גדול יותר?
מה לעזאזל?
הם מדברים על רוי. -מה?
מצטער. -זקן דפוק וזועף.
אני מסכים עם החלק של הזועף,
אבל מתרעם על שתי המילים האחרות.
רוי אף אחד מהדברים האלה. הוא מושלם.
ואני אמורה לדעת כי אני מבלה כל דקה של כל שנייה
של כל שעה של כל יום איתו, בסדר?
טוב, פשוט תגידי לו ש...
היי, מותק.
אתם מדברים עליי?
כן. -בהחלט.
מוכנה לזוז? -כן.
ביי. -ביי.
להתראות, חברים.
מה העניינים? -היי.
האבירים הטמפלרים...
כי הזבל שלך מפוזר בכל מקום.
יש לך יותר זבל ממני.
מה? תראה את המקום הזה! הוא מפוצץ בזבל שלך.
תראה את חדר האמבטיה! תראה את כל הזבל שלך...
מה העניינים?
-מה קורה?
אני צופה ב"סקס והעיר הגדולה".
מה אתה? אספן משוגע?
יש להם ריחות שונים.
טוב, תיהני. אני הולך לקרוא.
סבבה.
רגע. אתה משתמש ב"מינוקסידיל"? לא ידעתי שאתה צריך...
זה טיפול מונע.
השיער שלך נושר? -אני לא רוצה לדבר על זה!
נראה שלא רק לנשים יש התנהגות רווקות סודית.
אלה החפצים שלי! אל תחטטי בחפצים שלי.
לא הייתה לך בעיה לחטט בחפצים שלי.
אין מצב.
אני לא "תמיד עושה" דבר. והכנסתי אותך לכאן.
אי אפשר להפסיק לקרוא כי הפרקים קצרים מאוד.
תשתוק.
לשתוק? -כן, תשתוק.
את אומרת לי לשתוק?
אלוהים.
אנא, פשוט תסתום.
הבחור הזה כרך חגורת ניטים סביב הירך...
לכל הרוחות, רוי!
מה? את רוצה שאקריא לך?
לא. אני רוצה לצפות בסדרה שלי,
ואתה הורס לי את זה!
אני צריכה מעט זמן מבלי שתקרא או שתדליק אותי,
או שסתם תהיה בסביבה כל הזמן!
את לא רוצה שאדליק אותך?
לא! כן, אני רוצה, לפעמים. רק לא כל הזמן.
לפעמים אני צריכה להיות לבד.
רגע, על זה דיברת עם כולם?
כן, אבל לא אכפת לך.
לא היה אכפת לי כשחשבתי שמדובר בדברים הרגילים
כמו רכילות או כמה שיער אני משאיר בפתח הניקוז.
זה באמת הרבה שיער.
סיפרת לכולם שאני משתרך אחרייך
כמו מגנט מזוין תלותי ודביק למקרר.
אני אידיוט.
לעזאזל עם זה!
חרא.
והגיבור המפתיע של השבוע, עוזר המאמן נייט שלי
עם אסטרטגיה הרואית ואמיצה בסוף המשחק
שהעלתה את ריצ'מונד לחצי הגמר.
כולנו יכולים להסכים,
בחור הפלא צריך לנהל קבוצה משלו.
אינסטינקטים מעולים ואם יורשה לי לומר...
אלוהים. וואו.
זה אתה. מצטער.
התנהגת בגסות רוח לקולין.
לא סתם גסות רוח. זה היה אישי ומוזר.
לא, אתה צודק לחלוטין...
סיפרת לטד?
לא. זה ביני לבינך.
בסדר.
תשתפר.
הדלת מאחוריך.
כן.
רגע, זה החדר שלי...
- ברוכים הבאים למועדון הכדורגל ריצ'מונד -
היי.
אכלתי דייסה לארוחת בוקר. תודה ששאלת.
"איך הייתה הדייסה?" שאלת המשך מצוינת, מותק.
חמה מדי ואם להיות כנה, סמיכה מדי,
אז הלשון שלי נכוותה וכמעט נחנקתי למוות.
לא בוקר מוצלח עד כה.
שלום, טד.
חשבתי שתחזור.
באמת? למה?
אמרת שאתה אף פעם לא פורש באמצע.
אני יכולה לדבר איתך בכנות על משהו?
מה? יש לי גוש נזלת בשפם?
לא, אני מתלוצץ. סליחה, תמשיכי.
נעלבתי למדי ממה שאמרת על המקצוע שלי...
שרק מפני שמשלמים לפסיכולוג,
לא אכפת לו.
אשאל אותך שאלה. תסכים לאמן בחינם?
כן.
אבל אתה עושה את זה?
לא, גברתי.
ולמרות זאת אכפת לך מהשחקנים שלך, נכון?
כן, גברתי.
אז למה אתה מניח שזה לא אותו הדבר אצלי?
אני לא מניחה שכל המאמנים הם שמוקים מצ'ואיסטים.
זאת נקודה טובה.
הטבעת לי בפרצוף.
ותשמעי, אני באמת מצטער על זה.
על כך שהתעצבנתי ואמרתי דברים כאלה, ואז יצאתי בסערה.
זה קורה.
דאגה עצמית יכולה להיות מפחידה.
"הילחם או ברח" היא תגובה טבעית. פשוט עשית את שני הדברים.
טווח מרשים, למען האמת.
כן, תשמרי על הגב, גלן קלוז.
אז את חושבת שאני פוחד, הא?
כן.
אולי אני לא רוצה לגלות את האמת.
טד, האמת תשחרר אותך לחופשי.
אבל לפני כן, היא תעצבן אותך.
אז אולי הכינוי החדש שלך צריך להיות "האמת".
לא אוכל להיות המנטורית שלך מבלי להיות מדי פעם המענה שלך.
אני אוהב את זה.
ידעתי שתאהב.
הבה נתחיל, טוב?
כן, גברתי.
נכון, רבותיי. נשימות עמוקות בזמן המתיחות.
אתם רוצים להביא את החמצן המתוק עד לבלוטת הערמונית.
והיי, תזכרו להתמקד בכאן ועכשיו.
לחיות את הרגע, זה כישרון. לכן קוראים לזה ההווה (גם מתנה).
כן.
טוב, לפני שנתחיל, המאמן נייט, רצית להגיד משהו?
כן, בבקשה. תודה, טד. -תתחיל, מר דחליל.
כן. היי... תודה...
לפני שנתחיל, רק רציתי ל...
בעיקרון, רציתי להתנצל.
קולין,
אתמול הייתי קצת... אתה יודע...
אידיוט? -שמוק?
שטרונגול?
פרפר פצוע.
כן. הייתי פרפר פצוע שמוקי, שטרונגולי ואידיוט...
אבל אני באמת מצטער, וזה לא יקרה שוב, אז...
הכול טוב, אחי. -בסדר גמור.
זה טוב.
בסדר. -בוא הנה.
בסדר. -פספסתי משהו?
בסדר. כן. טוב.
משהו שאני צריך להתייחס אליו?
כפי שאני תמיד אומר, לפעמים הנזיד הטעים ביותר
הוא זה שאתה משאיר על הכיריים כל הלילה
כי נרדמת תוך כדי צפייה ב"אזרח קיין" אחרי יותר מדי בירות.
אני יודע, קולין, אני יודע.
טוב, בחורים. זאת התוכנית היום.
אפונים וגזרים, אתם עם המאמן רוי.
שאר גושי הבשר באים איתי. בואו נתחיל לעבוד.
מה?
הרכב פותח עם רוי, שחקני ספסל עם המאמן.
בסדר.
פשוט תגיד את זה. מבינים אותי?
כאן רישאר, רישאר!
שריקה!
אוי. אמרתי, "שריקה"!
רוי, למה שלא תשתמש במשרוקית אמיתית?
אמרתי לך, השפתיים שלי רגישות למתכות לא טהורות
ומשרוקיות גורמות לי פצעונים בשפתיים.
ג'יימי, מה עשית, לעזאזל?
רישאר חומק מהמגן, נכנס לרחבה ואתה רץ לצד השני?
משכתי את המגן שלי הרחק ממנו.
הוא בקבוצה שלך.
הוא צריך שתבוא אל הכדור ותסייע לו.
הבנתם את זה?
עם כל הכבוד, המאמן, זה לא מה שהוא צריך ממני.
הוא צריך שאני אתן לו מרחב.
מה אמרת?
המהלך הכי טוב שלי במצב הזה הוא לתת לו מרחב.
הוא צודק, למען האמת.
כן, אני יודע. למדתי את זה מפפ. -הוא למד את זה מקראוף.
אומרים "קרויף". -בסדר, אנגלי.
לא משנה. הנקודה היא שרישאר לא צריך שאתקרב אליו.
ומאחר שהוא בקבוצה שלי,
אני צריך לבטוח בו שיעשה את הדבר הנכון, נכון?
חרא!
לא אמרתי משהו רע הפעם.
הנה הוא, הנה הוא.
המאמן נייט, קנינו לך מתנה.
כן. מזל שהתנצלת, אחרת זה היה מוזר.
- בחור פלא 1 -
"בחור פלא."
מפני שאמרת את זה במקום "נער פלא",
שזה ההיגוי הנכון.
וואו. -זה היה רעיון של וויל.
היי.
באמת?
אתה יודע, זה כינוי מגניב למדי, אז לחיים.
לחיים.
לא, תודה. האמת שאמרתי "נער פלא", אבל...
אבל וויל, זה נהדר. זה ממש מצחיק.
זה טוב, בנאדם. -תודה.
עבודה טובה. -תודה. תודה.
"אם מוזיקה היא מזון האהבה, נגנו עוד.
תנו לי מנות גדושות מזה."
אם זאת דרכך המתוחכמת לשאול אם אני רוצה עוד בירה, ניחשת נכון.
כך חשבתי.
תחכה לי. אני כבר יוצא. תודה.
מכל הפאבים שבעולם.
טרנט כרים מ"האינדיפנדנט". למה זכיתי לעונג?
אכלתי משהו, אתה יודע?
אבל מאחר שאנחנו כאן, הייתי שמח לקבל הצהרה רשמית
על העזיבה המוקדמת שלך במהלך המשחק נגד ה"ספרס".
הצהרה רשמית?
חשבתי שאנשים יודעים שסבלתי מהרעלת מזון.
לא מכאן.
כן, הם יודעים. אבל אשמח לקבל ציטוט ממך, אם אפשר.
בסדר, סבלתי מהרעלת מזון.
ומפני שאני מכבד כל כך את קוראיך,
לא אכנס לכל הדברים הדוחים שהתרחשו.
כן. -אבל אני בריא כמו שור עכשיו.
אז סבלת מהרעלת מזון ואתה בריא כמו שור עכשיו...
בדיוקו, דיקמבה מוטומבו.
אני מת על השיחות שלנו.
תודה, מיי.
העונג כולו שלי, יקירי.
לעזאזל.
רוי?
היי.
אתה עוזב?
מה?
לא.
היי, סירי.
נגני את רשימת השירים של "רוי מצטער שלא הבין את קילי".
גנבתי את הוורדים מהגינה של השכן.
קרעתי אותם לגזרים.
וזאת...
זאת הנורה של פיבי, אז אצטרך להחזיר אותה
או שאחטוף ממנה חזק.
וזאת, זאת מברשת לכף רגל או משהו.
האישה אמרה שזה עוזר אם יש לך כפות רגליים דוחות.
מה? אתה חושב שכפות רגליי דוחות?
מותק, אני חושב שאת נפלאה, אבל כפות רגלייך במצב נורא.
אבל מי אני שאשפוט?
מצאתי כ"כ הרבה שערות שלי בפתח הניקוז,
זה נראה כאילו עכברוש מזוין נלכד שם וטבע.
אלוהים.
עכשיו, את לא תשמעי או תראי אותי למשך שלוש שעות לפחות.
תודה.
- חייבים לאהוב את התמריץ של #המאמןנייט -
- כן, נייט, כן, חבר! מלך! -
- הללו את כלבי הציד! כל הכבוד, המאמן נייט! -
- נייט אולי ניצח בשביל ריצ'מונד, -
- אבל הוא עדיין נראה כמו לוזר -
אם תעשה עוד הפעם משהו שישפיל אותי,
אני אהפוך את חייך לאומללים.
תרגום: גיא רקוביצקי