DA VINCI-KODEN
-Hej, älskling. -Hej, älskling.
-Godmorgon. -Godmorgon.
Hej.
-Hejdå. -Hejdå.
Du! Ska du inte till ditt kontor?
Öh, nej. Jag tänkte gå till kaféet och köpa en kopp te först.
Coolt.
Får jag följa med?
Ja, självklart.
Toppen.
DEN STORE NATE RÄDDADE RICHMONDS ARSLEN! JA, NATE! FENOMENBARNET!
NATE FIXAR BIFFEN!
ASSISTERANDE COACH NATE VAR MATCHHJÄLTEN ENLIGT MIG.
Just så.
Hitta på en ny policy ni dumpar om en vecka. Idioter.
Pratar du med tidningen igen, älskling?
Säg till om den nånsin svarar.
Hallå, hallå. Hej, mamma.
-Hej, raring. -Jag köpte de här. Varsågod.
Tack. Vadan detta?
Inget speciellt. Det är bara en vanlig dag.
Hej.
Har man sett.
Den var bra.
-Hej, pappa. -Nathan.
FENOMENBARNET VANN MATCHEN.
Har man sett.
De låter både kreti och pleti vara med i tidningen nuförtiden.
Ödmjukhet är inte att tänka på sig själv sist
utan att tänka mindre på sig själv.
Min lilla fenomenpojke.
Jo, förlåt, mamma, men det heter fenomenbarn.
Underbarn, egentligen, är det jag tror att jag sa.
Men jag bara… sa inte...
-Hej, doc. -Hej, Ted. Kom in.
Ja, okej. Jag ville tacka än en gång
för att du hjälpte mig med mitt lilla problem sist.
Jag mår faktiskt bättre nu, så det här kanske inte är nödvändigt.
Gör det bekvämt för dig.
Okej.
Tack. Jag sätter mig. Jag kan sitta här.
Den låter.
Ja. Vet du vad? Jag sätter mig på soffan istället.
Så där. Vad tycks?
Du, vem är jag?
Don Draper, eller hur?
Ja. Är inte det här lite formellt? Jag vill inte sätta skorna på bordet.
Vet du vad? Jag kan väl lägga mig? Så där, ja.
Jag lägger upp fötterna här. Så här, funkar det?
Som ett par ungar i övre slafen på en våningssäng…
Vad ska jag göra med armen? Den känns…
Där. Så där, ja. Så gör vi.
Vi kör klassikern, så som man ser den i serietidningar.
Eller hur? Vet du vad?
Jag lägger kudden här för att räta ut min ryggrad.
Sen… Ja, det var skönt. Okej.
Hur ska jag bete mig nu? Ska jag bara… Nej, det vore…
Som om jag åker vattenrushbana eller nåt. Som en rodel.
Det är lite för likt att ligga i en kista, eller hur? Okej.
Vad sägs om… Så här gör vi.
Vad tycker du om det här? Funkar det?
Att sitta blir nog bäst.
Visst. Det blir bra. Okej.
Då så.
Ja, så där, ja. Där är du.
Det är ganska intimt här, va? Trångt. Trångt utrymme.
Det är som att vara med i ett avsnitt av Sopranos,
utan allt det meningslösa våldet, vilket är bra.
Men även mindre spaghetti och musslor, vilket är dåligt.
Så…
Du, vem är den här killen? Vad är hans grej?
Allt bra, kompis? Ja? Vad bra.
Väldigt trevlig kille, eller hur? Han sköter sitt.
-Så där har du ansiktsservetter? -Ja, servetter.
-Ja. Vad är de till för? -Ibland blir det lite känslosamt här inne.
-Inte alltid, men ibland. -Japp, japp.
-Ibland bara nyser folk. -Ja. Det gör de. Vi håller båda med dig.
Ja. Min hösnuva har varit rätt lindrig här.
Storbritannien har väl låg pollenhalt…
Okej. Då så. När börjar vi?
Vi har redan börjat.
-Vi började när du kom in. -Va? Attans!
Förlåt mig. Det känns som om jag slösat en massa tid redan,
med alla fånigheter på soffan och all tid ägnad åt din utrustning.
-Det är… -Ted.
Ja?
Oroa dig inte.
Nej. Självklart inte. Jag är inte ett dugg oroad.
Jo.
Okej.
Vad… Jag menar, vad vill du prata om?
Du kan väl berätta för mig vad som hände häromkvällen?
Nej, det här vill jag inte göra.
Okej, kom igen! Kom hit, kom hit.
Då så, grabbar.
Hör på, det finns två saker ni aldrig får låta det andra laget veta, okej?
Det första är er adress. Tro mig.
Då kommer ni få matleveranser och besök av insatsstyrkan dygnet runt,
vilket är galet, för på min tid, blev det inte värre än en busringning.
Sen uppfanns nummerpresentationen, och då försvann det skämtet från menyn,
vilket är synd, för Jerky Boys var enastående roliga. Googla dem.
Tillbaka till saken.
Det andra motståndaren inte får veta är att ni är trötta.
Okej, hör på, jag vet att ni är utmattade. Jag fattar det. Men visa inte det.
Jag vill inte se er stappla runt med trötta ansikten och…
Okej? Flämta och flåsa på planen. Nej tack.
Den enda min jag vill se är vilken, coach?
-Pokerfejset, kompis! -Bra rutin, Vladimir Putin. Precis.
-Är ni med mig? -Ja, coach!
Bra. Okej, bra. Upp och hoppa.
Okej. Anfallare, ni stannar här med coach Nate och Beard.
Försvarare, ni kommer med mig och Roy. Hopp iväg.
Sätt fart!
Okej. Då så.
Coach Nate, du är väl inte för stor för att träna oss nu?
Tack, Dani.
Bara övningarna är bra. Du har ett rykte att leva upp till.
Visst, jättekul. Tack, Jamie.
Vilken tur vi har. Vi blir tränade av självaste fenomenbarnet.
Mannen.
Jätteroligt, Colin. Är du stå-upp-komiker nu?
Det är lustigt, jag satte dig ju på bänken i matchen härom dagen.
Då så. Jag behöver våra bästa målgörare på planen. Kör.
Colin, Colin. Du kan skippa den här övningen, okej?
Jag är en stark och kapabel man.
Det är mitt mantra.
Coolt.
VI KANSKE SKULLE TRÄFFAS…
Bror, det har gått två dagar. Inget svar?
-Nej. -Aj då, mannen.
Ibland dyker det upp tre punkter, sen försvinner de igen.
Det är över. Jag dabbade mig.
Var inte negativ, amigo. Hon kan ha skäl för att inte svara.
Ja, hon kanske blev påkörd av en buss.
Eller ett tåg?
Det är troligare att hon tappade intresset.
Hon kanske scrollade upp och insåg hur menlösa sms:en var.
-"Min favoritfilm är Ratatouille." -Hörni, lyssna. Okej.
Det spelar ingen roll. Jag bryr mig inte om hon inte…
Tre punkter. Tre punkter.
-Snacka om en spark i skrevet. -Nästa gång, mannen.
VAD GÖR DU IKVÄLL?
Åh, herregud. Bara svara honom. Det har gått två dagar.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Vad sägs om sanningen?
"Jag vill gärna träffa dig,
men jag är rädd att du inte lever upp till bilden av dig jag målat upp i mitt huvud.
Så jag tänker låta min osäkerhet
hindra mig från att hitta min enda, sanna kärlek."
Hans favoritfilm är Ratatouille. Det är väl lite oroande, va?
Träffa honom.
Vem fan bryr sig vilken hans favoritfilm är?
Och Ratatouille är ett jäkla mästerverk.
Ironiskt nog handlar filmen om snobberi och att bra konst kan uppstå varsomhelst.
Sluta vela och gå och knulla med din tecknade råtta.
Okej. Vad gör jag om vi träffas och allt blir fel?
Jag menar, allt går alltid fel. Alla relationer är mardrömslika.
Min relation är syret som ger mig liv.
Förutom Leslies äktenskap, som av nån anledning är perfekt.
Och du och Roy är irriterande perfekta på alla sätt.
Tack.
Jag vet inte.
Det var absolut lättare när vi inte arbetade ihop.
Det känns som om vi umgås hela tiden.
Vart jag än går är han som en skugga. Min underbart håriga skugga.
Vad händer här? Varför sjunger du scat?
Pratade ni om mig?
-Ja, vi pratade om dig. -Nej.
-Spelar roll. Redo att gå? -Japp.
Svara honom.
-Hejdå. -Hejdå.
Två, tre, fyra.
-Hej. -Hej.
-Är du klar snart? -Gud, nej.
-Att-göra-listan är lika lång som min arm. -Va? Den här armen?
Kanske.
Du, det där hjälper mig inte.
-Okej. Du ska få tillbaka din arm. -Tack.
Jag tar din nacke.
På allvar, jag har mycket att göra.
Så om du ska vara här, får du sitta tyst på soffan
och läsa din bok, okej?
Tack.
Det där hjälper mig inte heller.
Vad? Jag gör precis det du sa. Sitter tyst och läser min bok.
Att du gör precis det jag sa är så jäkla sexigt.
-Hej, Ted. -Hur är läget, doc?
-Jag är förvånad att du kom tillbaka. -Tja, jag är inte en sån som ger upp.
-Hur mår du, Ted? -Jag mår tipptopp och super.
-Hur mår du själv, doc? -Jag mår bra.
Kul att höra.
Så, är det här första gången du får terapi?
Nej, ma'am. Min fru och jag gick på parterapi ett litet tag.
-Hur var det? -Tja, få se nu.
Jag är här i London, och min fru är i Kansas,
vilket är bra, för om hon hörde mig kalla henne min fru
skulle hon bli rasande. Hur lång tid tar de här små snacken?
-En session brukar ta 50 minuter. -Okej. Men du tar betalt per timma?
Det stämmer.
Jag tar för givet att du inte gillar sånt här?
Nej, ma'am.
Varför är det så, tror du?
-Vill du veta sanningen? -Bara sanningen intresserar mig, Ted.
Jag tycker det är skitsnack.
Du känner inte mig. Vi har inget gemensamt.
Ändå förväntar du dig att jag ska öppna mig och berätta allt om mitt liv.
Grälen, misstagen, mina mörka hemligheter.
Men du lyssnar inte för att du bryr dig om mig.
Nej. Nej, du lyssnar bara på mig för att du får betalt för att göra det.
Du får betalt för att göra anteckningar och diagnosticera mina tårar.
Och sen då? Du lär väl skylla allt på mina föräldrar?
Jag menar, du säger att du bara är intresserad av sanningen.
Ändå sitter du här och fakturerar en timme för 50 minuters arbete.
Som jag sa, skitsnack.
ÄR NATHAN SHELLEY REDO ATT LEDA SITT EGET LAG?
-Hej. -Nathan.
Åh, herregud.
-Förlåt. -Förlåt, Sam.
Ms Welton. Hej.
-Säg Rebecca. -Rebecca. Rebecca, förlåt.
Dessa maskiner, va?
Aldrig har vi haft så mycket kontakt, men ändå varit så ensamma.
Var det vad du tänkte säga?
Ja. Ja, det var det.
-Okej. Ha en bra dag. -Ja. Vi ses sen.
-Du också. Hejdå. -Vi ses, Sam.
Ja.
Hej. Dina nya pennor har kommit.
-Jag lägger dem här. -Visst, gör det.
-Okej. -Förlåt. Jag såg dig inte, Colin.
Det är kamouflagemönstret.
-Nate, kan vi prata lite? -Visst, kör på.
Jag undrade… Tja, jag undrade om jag gjort nåt som irriterat dig.
Det känns som att du är arg för att jag retade dig igår,
men Dani och Jamie gjorde samma sak och dem är du inte arg på.
Ja, jag kan… Ja. Nej, jag kan förklara.
Du förstår, Jamie och Dani är som Picasso och Gauguin.
Pedofiler?
Konstnärer. De är konstnärer.
Och, Colin, du målar också, men dina tavlor hamnar inte på museum.
De hamnar på…
Tja, du är som en tavla på ett motell.
Du är inte inspirerande. Du engagerar inte folk.
Du är där. Du täcker en fläck.
Du får jobbet gjort, så… bara gör ditt jobb.
Okej?
ASSISTERANDE COACH RÄDDAR DAGEN!
Är det du?
-Hej. -Du, hade inte du slutat röka?
Vad? Jo, det har jag. Det är bara för att maskera skolukten.
Smart.
-Men varför sitter du här inne? -Jag behövde lite utrymme.
Jag visste att du skulle vara här.
Det här är rummet där det inte räknas om man röker.
Avslöjad.
-Och jag behövde lite utrymme. -Från vad?
Roy. Han sitter på mitt kontor och läser Da Vinci-koden.
Han muttrar om tempelriddarna hela tiden.
Förlåt, jag kom bara hit till skorummet för att hämta… skor.
Ha så kul.
Tack.
Hörni, jag tycker Roy är ett guldägg. Det gör jag. Det vet ni.
Men ibland behöver jag en stund för mig själv, ni vet?
-Keeley, sluta lufta dina klagomål. -Okej. Tack.
Berätta för den som faktiskt kan göra nåt åt det.
Tja, jag vet inte, chefen. Locket på är bra ibland.
Hur skulle vi annars få inlagd gurka?
-Och vodka. -Extra virgin olivolja.
-Och post. -Va?
-I flaskor. -Jaha, visst.
Du, Will, kan du ta bort mitt namn från tröjan
och sen skriva dit det större?
Vad fan?
-De pratar om Roy. -Va?
-Förlåt. -Tjuriga gamle get.
Jag håller med om det tjuriga, men de andra orden tar jag avstånd från.
Roy är inte sån. Han är perfekt.
Och vem vet bättre än jag, som tillbringar varje minut och sekund
-och varje timme av dagen med honom? -Okej, bara säg åt honom…
Hej, älskling.
Pratar ni om mig?
-Ja. -Definitivt.
-Redo att gå? -Ja.
-Hejdå. -Hejdå.
Adios, muchachos.
-Hur mår du? -Hej.
Tempelriddarorden…
All din skit ligger överallt.
Du har mer skit än jag.
Va? Se dig omkring! Här är fullt av din skit. Bara…
Bara se på det här badrummet! Kolla på all din skit…
Vad händer?
-Vad händer? -Vad görs?
Jag tittar på Sex and the City.
Är du en galen påssamlare?
Det är olika dofter.
-Ha så trevligt. Jag ska läsa. -Coolt.
Vänta lite. Använder du Rogaine? Jag visste inte att du…
I förebyggande syfte.
-Tappar du hår? -Jag vill inte prata om det!
Inte bara kvinnor har hemliga singelvanor, tycks det.
Det där är mina grejer! Sluta gå igenom mina grejer!
-Men mina kunde du gå igenom. -Du skojar.
Jag gör inte alltid nåt. Och jag har gjort plats för dig.
Man kan inte sluta läsa för kapitlen är så korta.
Åh, håll klaffen.
-Håll klaffen? -Ja, håll klaffen.
Ber du mig hålla klaffen?
Åh, herregud.
Snälla, bara håll klaffen!
Den här typen har ett spikbälte runt låret…
För helvete, Roy!
Vad? Vill du att jag ska läsa högt?
Nej, jag… Jag vill bara titta på mitt program,
men du bara stör hela jäkla tiden!
Jag behöver lite tid utan att du läser och gör mig tänd
eller fan bara är där hela tiden!
Vill du inte att jag gör dig tänd?
Nej! Jag… Jo, det vill jag, ibland. Bara inte hela tiden.
Ibland behöver jag vara för mig själv.
Vänta, är det här det du har pratat med alla om?
Ja. Men sånt bryr du dig inte om.
Inte när jag trodde att det var det vanliga,
skvaller, eller hur mycket hår jag lämnar i avloppet.
Det är en massa jävla hår.
Har du fått det att låta som om jag förföljer dig
som en uppmärksamhetskrävande klängig jävla kylskåpsmagnet?
Jag är en idiot.
Åt helvete med det här!
Fan.
Skit också.
Veckans överraskande hjälte blev coach Nate Shelley
med en heroiskt modig strategi sent i matchen
som landade Richmond i semifinal.
Vi är eniga om att fenomenbarnet borde leda ett eget lag.
Mördarinstinkter, och om ni tillåter, en utmärkt…
Gud. Wow.
Det är du. Förlåt.
Du var otrevlig mot Colin.
Mer än otrevlig. Det var personligt och skumt.
Nej, du har helt rätt…
-Har du berättat för Ted? -Nej. Det här är mellan dig och mig.
-Okej. -Bättra dig.
Dörren är bakom dig.
Ja.
Vänta, det här är mitt…
VÄLKOMNA TILL AFC RICHMOND
Hej.
Jag åt gröt till frukost. Tack för att du frågade.
"Hur smakade det?" Vilken bra följdfråga, älskling.
Den var varm, och helt ärligt så var den för tjock,
så jag brände tungan och nästan kvävdes till döds.
Inte en bra morgon hittills.
Hej, Ted.
Jag anade att du skulle komma.
-Jaså? Varför? -Du sa att du aldrig ger upp.
-Får jag vara ärlig mot dig? -Vad? Har jag en kråka i mustaschen?
Nej… Jag skojar. Varsågod.
Jag blev rätt förolämpad över det du sa om mitt yrke…
Att eftersom terapeuter får betalt, så bryr de sig inte egentligen.
Låt mig fråga dig en sak. Skulle du coacha gratis?
-Ja, det skulle jag. -Men gör du det?
Nej, ma'am.
Men du bryr dig ändå om dina spelare, eller hur?
Ja, ma'am.
Varför utgår du då ifrån att det är annorlunda för mig?
Jag utgår inte ifrån att alla coachar är mansgrisiga skitstövlar.
Ja, där har du en poäng.
Anse mig tillplattad.
Och du, jag är verkligen ledsen.
För att jag hetsade upp mig och sa så där och sen bara gick.
Sånt händer.
Egenvård kan vara skrämmande.
Flykt- och kampresponsen är naturlig. Du råkade bara göra båda.
Rätt imponerande egentligen.
Tja, Glenn Close får se upp.
-Du tror att jag är rädd, alltså? -Ja, det gör jag.
Ja.
Jag kanske inte vill veta sanningen.
Ted, sanningen gör dig fri.
Men först gör den en förbannad.
Tja, då kanske ditt nya smeknamn borde vara "Sanningen".
Tja, jag kan inte vara din mentor utan att plåga dig ibland.
-Det låter bra. -Jag visste att du skulle tycka det.
Ska vi sätta igång, då?
Ja, ma'am.
Precis så, mina herrar. Djupa andetag medan ni stretchar.
Ni vill få in det magiska syret ända ner till er prostata.
Och hörni, kom ihåg att fokusera på nuet.
Att leva i nuet är en gåva. Därav morgongåva.
Ja.
Innan vi börjar, coach Nate, ville du säga nånting?
-Ja, tack. Tack, Ted. -Kliv in, Kalle Kanin.
Ja. Oj… tack…
Innan vi börjar, ville jag bara…
Jo, jag vill helt enkelt be om ursäkt.
Colin,
igår var jag något av ett, du vet…
-As? -Skitstövel?
Kuk?
Sårad fjäril.
Ja. Jag var en kukig, asig, skitstövel till sårad fjäril…
Men, jag är verkligen ledsen, och det kommer inte hända igen. Så…
-Det är lugnt, grabben. -Okej, då.
Vad bra.
-Då så. -Kom hit.
-Okej. -Har jag missat nåt?
Okej. Ja. Då så.
Måste jag säga nåt?
Tja, det är som jag brukar säga: den bästa grytan
är den man lämnar på spisen över natten
när man somnat framför Citizen Kane.
Jag vet, Colin. Jag vet.
Då så, grabbar! Hörni! Det här är dagens upplägg.
Ärtor och morötter, följ coach Roy.
Resten av köttbitarna följer med mig. Då kör vi.
Vad?
Startspelare med Roy, avbytare med coach.
Jaha.
Varför sa han inte så? Eller hur?
Hit, Richard, Richard!
Blås!
Du! Jag sa "blås"!
Roy, varför använder du inte en vissla?
Jag har ju sagt att mina läppar är känsliga mot oäkta metall
och visslor ger mig munutslag.
Jamie, vad i helvete gjorde du?
Richard kommer loss, går in i målområdet, och du springer åt andra hållet?
Jag fick bort min försvarare ur vägen.
Han är din lagkamrat.
Han behöver att du kommer till bollen och stöttar honom.
Har ni förstått?
Med all respekt, coach, det är inte alls vad han behöver.
Han behöver utrymme.
Vad sa du?
Det bästa jag kan göra i en sån situation är att ge honom utrymme.
Han har faktiskt rätt.
-Ja, Pep lärde mig det. -Cruijff lärde Pep.
-"Cruyff" heter han. -Visst, britten.
Det kvittar. Grejen är att Richard inte behöver mig där.
Då han är min lagkamrat,
borde jag väl lita på att han gör det som blir bäst?
Helvete!
Den här gången sa jag inget dåligt.
Där är han, där är han!
Coach Nate, vi har en present till dig.
Ja. Bra att du bad om ursäkt, annars hade det blivit skumt.
FENOMENBARNET
"Fenomenbarnet."
Jag menar, eftersom du sa så istället för "underbarn",
vilket är hur man säger det.
-Wow. -Det var Wills idé.
Hej.
Var det?
Tja, du vet, det är ett rätt bra smeknamn. Skål.
Skål.
Åh, nej, tack ska ni ha… Jag menar, jag sa underbarn, men…
Men, Will, det här är toppen. Jättekul.
-Det är bra, mannen. -Tack.
-Bra jobbat. -Okej. Tack.
"Om musik är kärlekens föda, spela vidare. Ge mig det i överflöd."
Om det var ditt sätt att fråga om jag vill ha en till, ja.
Jag trodde väl det.
Vänta lite. Jag kommer om två sekunder. Tack.
Av alla pubar i världen...
Trent Crimm från The Independent. Vadan denna ära?
Jag skulle bara käka lite, du vet?
Men eftersom vi ändå är här, vill jag gärna ha ett officiellt uttalande
om varför du lämnade matchen mot Spurs.
Ett officiellt uttalande? Folk såg väl att jag var matförgiftad?
Inte härifrån.
Ja, ja, det gjorde de. Men jag vill gärna ha ett uttalande.
Okej, tja, jag var matförgiftad.
Och eftersom jag respekterar dina läsare,
utelämnar jag alla detaljer om otrevligheterna som följde.
-Ja. -Nu är jag frisk som en nötkärna.
Så du hade matförgiftning och är frisk som en nötkärna nu…
Exactamundo, Dikembe Mutombo.
Jag älskar våra snack.
-Tack, Mae. -Det var så lite, raring.
Fan.
Roy?
Hej.
Ska du flytta?
Va?
Nej.
Hej, Siri.
Spela "Roy är ledsen att han inte förstår Keeley"-sånglistan.
Jag stal de här rosorna från din grannes trädgård.
Slet dem i bitar.
Och det där…
…det är Phoebes lampa, den måste jag lämna tillbaka
annars får jag stryk.
Det där, är en fotskrubbare eller nåt.
Kvinnan sa att den är bra om man har äckliga fötter.
Va? Tycker du att jag har äckliga fötter?
Älskling, jag tycker du är ett guldägg, men dina fötter är vidriga.
Men vem är jag att döma?
Jag hittade så mycket av mitt eget hår i avloppet,
att det såg ut som om en råtta hade fastnat och drunknat.
Åh, herregud.
Nu kommer du varken att se eller höra mig på minst tre timmar.
Tack.
MAN MÅSTE BARA ÄLSKA #COACHNATE
JA, NATE! KUNG!
HÄRLIGT, GREYHOUNDS! BRA JOBBAT, COACH NATE.
NATE MÅ HA VUNNIT MATCHEN ÅT RICHMOND,
MEN HAN ÄR FORTFARANDE EN LOSER.
Om du nånsin gör nåt för att förödmjuka mig igen,
gör jag ditt liv till ett helvete.
Undertexter: Victoria Emée