Sist jeg tilbrakte så mye tid i senga, var det fordi jeg hadde fått strekk.
Bør vi…
…fortelle folk om oss?
Jeg nyter hemmeligholdelsen.
Å snike seg rundt på jobben.
Føles det ikke skandaløst og moro?
Nei. Det er så stressende.
-Jeg får grått hår. -Jeg har ikke sett ett grått hår noe sted.
Ikke på hodet mitt.
Og ikke der nede. Det er i armhulen min. Ser du?
Problemet er løst.
Du vet, hvis vi fortalte folk om oss,
så kunne jeg ha gjort dette offentlig.
Du vil ikke slutte å mase om dette, vil du vel?
Nei, det vil jeg ikke.
Vi har fri denne helgen.
Da er jeg med.
-Hvor skal vi dra? -Hva med Hellas?
Herregud, mor!
Flott, det var der reservenøkkelen ble av. Sam, husker du moren min?
Det er en glede å møte deg, Deborah. Om bare jeg ikke kun var iført bokser nå.
Tettsittende bokser.
I likhet med dårlig litteratur etterlater den lite til fantasien.
Jeg er lei for det.
Greit, da er alle høflighetsfrasene unnagjort.
Kom igjen, mor. Hva har faren min gjort denne gangen?
Han døde.
-Hvor tror du faren hennes er nå? -I en skuff på et begravelsesbyrå.
-Nei. Jeg mener åndelig, liksom. -I en skuff på et begravelsesbyrå.
I oppveksten trodde jeg man kom til himmelen om man gjorde snille ting
og til helvete om man gjorde slemme ting.
Nå vet jeg at vi gjør begge deler. Hvor enn han er, håper jeg han er lykkelig.
Jeg ser for meg et himmelrike hvor dyrene bestemmer,
og menneskene er kjæledyrene.
Jeg vil krølle meg sammen foran peisen i all evighet
ved Cindy Clawfords føtter.
Ja.
Jeg vil bli gjenfødt som en tiger og kveste alle som gir meg et stygt blikk.
Veier man liket rett etter dødsfallet, er det 21,3 gram lettere,
og noen sier at det er sjelens vekt.
Personen som fant ut av det,
veide noen, drepte personen og veide personen igjen.
Du lever, du dør, du er ferdig.
God natt.
-Han har mensen. -Ja, ja.
Hei, vi skal alle dra i begravelsen som et lag.
Så det betyr slips, skjorte…
-…og ingen joggesko. -Hva?
Ok. Hva om det er skikkelig fine Yeezy-joggesko?
-Ja. -Hvilken farge?
Knallrøde.
Greit, jeg skal ha på meg pensko.
Hvor får man tak i pensko?
Jeg har ikke tid til å stå i kø fra midnatt for å kjøpe nye sko.
Du trenger ikke å gjøre det for sånne sko. Ingen vil ha dem.
Herregud, den jævla sangen!
Mor, skru den av!
Vent litt, gullklump. Jeg hører deg ikke.
Selvfølgelig kan du ikke høre meg.
-Hva var det? -Hvorfor spiller du den sangen?
Unnskyld, jeg liker at den blir spilt i alle rom når jeg våkner opp.
-Den gjør meg bare glad. -Du skal ikke være glad i dag.
Man skal være glad hver dag, Rebecca.
Vil du snakke om det?
Jeg er glad. Jeg trenger ikke å snakke om noe.
-Den gamle Rebecca elsket den sangen. -Vel, hele verden elsket den sangen.
Så hørte vi den til det kjedsommelige, og nå er vi over den.
Jeg funker ikke slik. Elsker jeg noe, elsker jeg det for alltid.
Du kan gjøre hva du vil med dette rommet. Du må ikke la det være slik for min skyld.
Nei, det minner meg om da vi hadde et nært forhold.
Jeg vil ha det slik.
-Nå vet jeg hvilken sang jeg vil høre på. -Å nei!
God morgen, Stinky.
-Hva i helvete har det gått av deg? -Ville se om jeg fortsatt greide det.
Tracy Andersons treningsmetode funker bra.
Nora, skynd deg!
Jeg tar meg god tid og er forsiktig.
På din alder gjorde jeg dette på få sekunder.
-Det er sant. -Mens jeg var full.
Florence, så lenge siden sist.
-Deborah. -Takk for at du kom.
Nora og jeg stiller opp hvis det er noe du trenger. Ikke sant, Nora?
-Nora! -Å gud.
Det gikk bra.
-Begravelser er rare, ikke sant? -Ja.
Ja.
De er som en fest, men for triste folk.
Alle vet at de må dra dit og være triste.
Kanskje du ikke er trist, men du må dra dit og være trist.
-Jeg syns det er rart. -Ja, de er fryktelige.
Roy, hvis du dør, vil du bli begravd eller kremert?
Hvis du blir påkjørt av en buss, hva skal jeg gjøre?
Følg etter bussjåføren og sørg for at han får svi for det.
Hevne dødsfallet mitt, Keeley. Hevne dødsfallet mitt!
Begravelsen roter med hodet ditt.
Jeg fant et selskap som begraver deg i en biologisk nedbrytbar sekk.
Når kroppen din råtner, gir den næring til frøene til et frukttre.
Det er det jeg vil.
For da kan du og alle som elsker meg, spise frukten fra treet mitt.
Det er galskap, for faen.
Og det sier han som vil at jeg skal ødelegge en bussjåførs liv
fordi han drepte deg da han svingte for å unngå å kjøre på et barn.
Jeg visste ikke om det jævla barnet.
Jeg liker tanken om at dødsfallet mitt kan gi folk næring.
Med frukt fra ditt råtnende lik? Jeg hadde ikke spist den.
-Men du spiser en kebab med et hår? -Greit hvis du vet hvem sitt hår det er.
Det er en del av avtalen. Han er en fin fyr.
-Du er vel ikke egentlig sint? -Jo, jeg er det.
Nå må vi dra i en begravelse og late som om vi er triste.
Nå er jeg trist.
TED, TAKK FOR ALT DU HAR GJORT FOR MEG - NATHAN
Pokker.
Kondolerer så mye.
Jøye meg, jeg kan ikke tro at dere kom.
-Selvfølgelig. -Pappa var så glad i dere begge.
-Hvem er de? -Jeg har ingen anelse.
Min kjære Deborah.
Rupert.
Min dypeste medfølelse.
-Jeg trodde ikke du skulle komme. -Rebecca, Paul var familie.
-Jeg mente fordi du ikke ble invitert. -Så herlig å se deg, Rupie.
Og la meg presentere Diane.
For en lubben baby.
Gratulerer, du fikk babyen til å gråte av skam over å være feit.
Kom hit.
-Et voilà. Som ved et trylleslag. -Det er ikke trolldom.
Jeg spiste morkaken rå, og det vet hun.
Ja, jeg fjernet alle TV-ene i huset. Jeg bare sitter og ser på dem dagen lang.
Så herlig.
Unnskyld meg.
#VIER RICHMOND
-Min dypeste medfølelse. -Takk, Leslie.
Kondolerer, Ms. Welton.
Kondolerer.
-Hvor mange av dem kom? -Alle sammen.
-Og ingen av dem har på seg joggesko. -Så mye bryr de seg om deg.
-Jeg har så vondt i føttene. -Vi skal sette oss snart.
Trekk pusten dypt.
-Rebecca. -Sam.
Og Colin og Isaac og Nathan.
Alle sammen. Tusen takk for at dere kom.
Kondolerer.
Ja, kondolerer.
Ja…
Fedre er støttehjulene på sykkelen…
Jeg ville ikke si det samme som dem, så jeg…
Kondolerer.
Diva.
Å, skrøpelige drittsekk.
Kom igjen, Diva. La glemt være glemt, eller hva?
Jeg har fått en datter nå. Jeg har forandret meg.
Akkurat.
Å få en datter visker ut
alle de fæle tingene du har gjort mot kvinner i løpet av livet ditt. Kult.
Rupert, jeg tenker på din bortgang hver eneste dag.
Jeg gleder meg. Jeg skal gå kledd i rødt i begravelsen din.
Jeg skal spre glede til de tre andre personene som er der.
-Alltid en glede, Diva. -Dra til helvete og dø, Rupert.
TRENER LASSO
God morgen, Ted.
Ok.
Ted, alt… Ted, alt er i orden.
Bare pust.
Bare fokuser på 4-7-8-pustingen.
Du greier det. Kom igjen. Bare pust.
Jeg er på vei.
-Den babyen suger. -Du trenger ikke å si det for min skyld.
Nei, jeg mener det. Den babyen er heslig. Jeg hater den.
-Jeg er glad i deg. -Jeg er glad i deg også.
-Jeg stiller opp, samme hva du trenger. -Vet det.
Jeg skal ikke forlate deg.
-Jones! -Diva! Herregud!
Hei!
Jeg er vant til det.
Kondolerer.
-Du ser fantastisk ut! -Så godt å se deg. Takk.
Det går bra. Gå videre.
Gud.
-Vi skal vel være triste. -Ja, ja.
Begravelser er så rare.
Jeg snakket om det tidligere.
-Vil du også bli et tre når du dør? -Visst faen.
Eller en skikkelig dum hund.
Begge deler er et flott liv.
Ja.
Så hvor er Ted?
-Diva og Ted sitter i et tre. -Herregud.
-K-N-U-L-L-E-R. -Hold kjeft, ditt lille troll.
Unnskyld. Jeg sier slemme ting til vakre kvinner.
Takk, Diva.
Forresten, sjokk, jeg tror Rebecca dater noen i skjul.
-Hva? -I ukevis, liksom.
Er dette en upassende dag
-å spørre/mase til hun sier hvem det er? -Det vet vi ikke med mindre vi prøver.
-Keeley. -Jamie.
Jøss, fin dress.
Alle sammen. Se på dere.
Se. Du. Kom hit.
Er dette dressen Ted kjøpte til deg?
-Hva, denne? -Ja.
Jeg husker ikke…
Ja. Ja.
Ja, det er… Ja.
-Den er veldig fin. -Takk.
Det er infantiliserende at en annen mann kjøper klær til deg, ja?
Faen heller.
Nei. Han kjøper ikke alle klærne mine.
De fleste er gaver fra moren min.
Vi går.
Er det et jævla eple?
Ja. Jeg plukket det fra et tre utenfor. Det smaker som døde folk.
Det er ikke morsomt, Roy.
Nei, men det er overraskende nydelig.
Opp med humøret, Keeley. Det er en begravelse.
Jeg hater pensko så inderlig, Jamie.
Jeg vet det, muchacho. Husk at de ikke er laget for folk som oss.
De er laget for sauer.
De er laget for gomper.
De er laget for naut.
Senere skal jeg sette fyr på dem, og minnet av dem vil brenne i helvete.
Herrejesus, Dani.
Jesús hører ikke hjemme i samtalen om disse jævla skoene.
Hvordan føler du deg, Ted?
Det går bedre, ikke sant? Ikke flott, men bedre.
Bra.
For når noen ikke har det flott, kan jeg komme meg inn og gjøre greia mi.
Ja.
-Kan jeg få sette meg? -Jeg ser gjerne at doktoren gjør det, ja.
Vil du ha noe å drikke? En kopp te eller noe sånt?
Nei takk. Jeg hater te. Det smaker som en våt papirpose.
Jeg skal fortelle deg alt.
Jeg tror aldri jeg har vært i et ordentlig anglikansk gudshus før.
Det får meg til å savne deg. Jeg skulle ønske du var her.
Jeg også. Jeg elsker begravelser. Har de åpen kiste?
Gud, jeg håper det. Jeg liker å titte.
Jeg også.
Vet du hva?
Ja, ja.
-Det kan ikke være sant. -Det er helt sant!
Jeg mener det. Det eneste jeg likte ved kirken som liten, var skriftemålet.
Det var så befriende. Jeg innrømte alle de sykeste greiene i hjernen min.
Herregud! En gang fikk jeg presten til både å rødme og spy.
Ja.
Jeg har fått beskjed om å be dere om å dempe dere.
Men jeg tok også med denne.
-Bra. -Flott.
-Stjal den fra en gutt i hvit kappe. -Nei! Diva.
Så, Stinky…
-Hvem er det du knuller i skjul? -Hva?
Hopp over at du later som om du ikke gjør det.
Hva er det dere snakker om?
Hva med den tåpelige meldingen etter daten,
at jeg ikke har møtt deg utenom jobben på to uker,
og at selv om det er din fars begravelse, så gløder du som ei jente som ble pløyd.
Gud.
Pokker.
-Jeg visste det! -Herregud! Du hadde rett!
Jeg har fått beskjed om å be dere om å dempe dere.
Det så ut som om presten ville banne. Er alt i orden?
Ja, selvfølgelig. Vi prøver bare å finne ut hvem Rebecca knuller.
Å, det vet jeg.
Og det er en god en.
Mor.
Kom igjen… Vent litt.
Ok, vi leker 20 spørsmål.
-Ja! Ja. -Herre… Så spennende.
Er han høy?
Ja.
-Er det Sam? -Hvordan i helvete visste du det?
-Herregud! Jeg gjettet det! -Nei!
Unnskyld meg et øyeblikk.
Hva?
-Jeg gjettet det! -Herregud!
Nå holder det!
Herre…
Alle ut, bortsett fra nær familie, takk.
Du er så uskikkelig.
Du er det.
Unnskyld.
Drittøff sjef.
Tilgi meg, fader.
Unnskyld. Skrekkelig oppførsel.
Det er ikke overraskende at du fikk panikkanfall.
Det er mulig at denne begravelsen
vil vekke minner om at du gikk i din egen fars begravelse.
Niks. Niks. Jeg gikk ikke i min fars begravelse.
Ok, hvorfor ikke?
Fordi han ga opp.
Han ga opp familien sin.
Han ga opp seg selv.
Og jeg hatet ham for det.
Jeg tror jeg fortsatt hater ham for det.
Det tror jeg også du gjør.
Og det er greit.
Det er vanskelig å få det som skjedde med faren din til å gi mening,
spesielt for tenåringssønnen hans.
Er du enig?
Ja, ok.
Ok, bra.
Kan du ikke dele det som skjedde?
Vet du hva du skal si i minnetalen?
-Jeg vil ikke holde minnetale. -Rebecca.
Det ser forferdelig ut om du ikke sier noe i din fars begravelse.
Jeg bryr meg ikke. Jeg har ikke noe pent å si.
Hva har det gått av deg? Han var en god far og en vidunderlig ektemann.
Var han det?
-Hva er du så sint over? -Jeg vil ikke snakke om det. Ikke i dag.
-Slutt å oppføre deg som en unge. -Greit, vil du virkelig vite det?
For jeg er så lei av å holde på hemmeligheter.
Pappa var utro mot deg, og jeg så det.
Da du var borte, og jeg egentlig skulle overnatte hos Diva.
Jeg husker til og med datoen. Fredag den 13. 199…
…1, i september. Jeg husker datoen fordi jeg og noen venner fra skolen
skulle ha filmmaraton med alle Jason-filmene den kvelden.
Så jeg kom hjem fra skolen som vanlig
og gikk opp på rommet mitt for å…
…stjele en flaske vin fra vinskapet.
Og da vi åpnet døren,
hørte jeg…
Pang!
Så vi gikk for å undersøke.
Jeg åpnet døren, og…
…der var han.
I all sin glans med rumpa i været, mens Mrs. Reynolds skrek navnet hans.
Og Diva sa ingenting for første gang i livet, og jeg bare…
…skrek og fikk ikke puste. Gråt.
Han løp etter meg i slåbroken og bønnfalte meg om å stoppe, men jeg…
…løp opp trappen og ringte 911.
Gikk bort til kjøleskapet og tok en av hans Coors Light.
Drakk den.
Så ringte jeg mamma på jobben og sa at hun måtte komme hjem.
Og dagen etterpå, da jeg kom tilbake, nevnte han det ikke.
Det er derfor jeg er så jævlig sint, ok?
Det er derfor jeg alltid har hatet ham.
Og jeg hater ham fortsatt.
Jeg vet det.
-Nei, du vet ikke hva jeg føler. -Jeg mener at jeg vet om utroskapen.
Alt sammen.
-Du visste det, men gjorde ingenting? -Selvfølgelig. Jeg vet alt.
Da hater jeg deg også.
Jeg hater deg for at du lot ham behandle deg slik.
-Jeg er lei meg for at det skjedde, Ted. -Ja, jeg også.
Jeg skjønner hvorfor du er sint på ham.
-Han tok mye fra deg. -Og moren min.
Og moren din, ja.
Jeg lurer på noe.
Hvordan var han?
Han var en god mann.
Skikkelig skravlebøtte, tro det eller ei.
Han kunne nok vært en litt bedre lyttebøtte til tider.
Hva var du glad i ved ham?
Hvordan det?
Du sa hva du hater ved ham.
Jeg vil gjerne høre noe som fikk deg til å føle deg bra.
I femte eller sjette klasse var det en bok som het Johnny Tremain.
I en måned hadde vi i lekse å lese boken.
Ved slutten av måneden hadde jeg ikke lest et eneste ord.
Og vi skulle ha en prøve, en stor prøve, den neste dagen.
Kvelden før var jeg fryktelig nervøs.
Jeg fikk ikke sove, og pappa begynte å skjenne på meg.
Og jeg begynte å gråte.
Han bare: "Hva er galt, kompis?" Og jeg fortalte ham hva som foregikk.
Og han sa: "Ikke tenk på det, ok?
Bare gå opp på rommet, legg hodet på puten og tenk på noe du ser frem til."
Så jeg gjorde det.
Neste morgen sa han: "Du skal ikke sykle til skolen. Jeg skal kjøre deg."
Jeg bare: "Greit."
På vei til skolen beskrev han hele boken som om den var et godnatteventyr.
For han satt oppe hele natten og leste hele greia,
siden han ikke ville at sønnen skulle være stresset over en teit, tåpelig prøve.
Og jeg endte opp med å få A.
Bang.
Han var en god far.
Og jeg tror ikke han visste det.
Hvis han hadde visst hvor god han var på ting han ikke brydde seg om å være god på,
så hadde han nok ikke gjort det han…
Jeg skulle ønske at jeg fortalte ham det. At jeg fortalte ham mer.
Jeg var bare så sint på ham.
For han dro på jobb og var ute med venner eller noe sånt,
og så var han borte.
Der og da visste jeg at jeg aldri ville la noen komme forbi meg
uten å forstå at de også kunne ha det vondt inni seg.
For livet er tøft.
Det er veldig tøft.
Takk, Ted.
Jeg vet ikke om dette er ulovlig, men kan jeg få en klem?
Klart det.
Det går bra.
Vil du kreve betaling for denne timen?
Selvfølgelig.
-Ok. -For hjemmebesøket.
-Takk for integriteten din. -Bare hyggelig.
Jeg er lei for det, men…
…jeg er ikke like sterk som deg. Jeg var redd for å forlate ham for godt.
Tror du ikke jeg var redd for å forlate Rupert?
Jeg var livredd.
Og med rette, for jeg kan fortelle deg at det er helt jævlig å være alene.
Men det har vært nødvendig.
For det har faktisk begynt å føles ganske vidunderlig.
Det er godt å høre.
Dessuten var Rupert en selvgod dritt.
Så hvorfor er du så snill mot ham?
For den beste måten å håndtere slike folk er å vise dem at de ikke kan påvirke deg.
Uansett, når alt kommer til alt,
hva er viktigst? Å være hengiven eller å ha rett?
Jeg var så stolt av deg da du forlot ham. Du visste at du fortjente bedre.
Jeg har masse bagasje, men elsker jeg noe, elsker jeg det for alltid.
Og jeg elsket faren din.
-Selv om han behandlet deg slik? -Ja.
Han trengte ikke å være perfekt. Han kom alltid tilbake.
Jeg er glad for å høre at du hater meg.
Alle disse årene trodde jeg at du ikke hadde noen følelser for meg.
Jeg tar sinne over likegyldighet når som helst.
Tiden er inne.
Og takk for at dere dempet dere.
Kom igjen.
La oss be.
Vår Far i himmelen! La navnet ditt helliges.
Å, nåde
Underfull og stor
"Herren er min hyrde, jeg mangler ikke noe.
Han lar meg ligge i grønne enger."
Takk.
Vanligvis må jeg fortelle en skrøne om hvor godt jeg kjente den avdøde.
Men i dette tilfellet kjente jeg Paul veldig godt.
Han gikk i kirken hver helg.
Han satt rett der borte
og fulgte med på hvert eneste ord
av Richmond-kampen som han hørte på med mobilen.
-Men jeg følte aldri behov… -…hellige jomfru.
…for å skjenne på Paul.
-Det var et tegn på lidenskapen… -Herregud.
…han viste for sin elskede sport, og engasjementet han viste for laget sitt.
Det er den samme lidenskapen og det samme engasjementet
han viste både som ektemann og far til familien sin også.
Nå skal vi høre en minnetale fra Pauls datter Rebecca.
Ha det.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Faren min…
…var…
Kjærligheten er ikke fremmed for oss.
Du kjenner reglene…
Og det samme gjør jeg
En full forpliktelse er det jeg tenker på
Du ville ikke fått dette Fra noen annen fyr
Jeg…
Vil bare fortelle deg hva jeg føler
Prøve å få deg til å forstå
Vil aldri gi deg opp
Vil aldri skuffe deg
Vil aldri løpe rundt
Og svikte deg
Vil aldri få deg til å gråte
Vil aldri si…
Vil aldri si farvel
Vil aldri fortelle en løgn og såre deg
Vil aldri gi deg opp
Vil aldri skuffe deg
Vil aldri løpe rundt og svikte deg
Vil aldri få deg til å gråte
Vil aldri si farvel
Vil aldri fortelle en løgn og såre deg
Vil aldri gi, vil aldri gi
Gi deg opp
Vil aldri gi, vil aldri gi
Gi deg opp
Takk.
Rupert, tusen takk for at du kom. Pappa ville blitt så glad for det.
Vil du stikke innom huset, Rupie?
Vi får gjester, og Rebecca hadde hatet meg hvis jeg ikke inviterte deg.
Takk til dere begge…
Vel, jeg er redd vi må dra.
Tid for en lur.
For deg eller babyen? Bang!
For moren og barnet, faktisk.
Hun sover kun hvis jeg ligger i sprinkelsengen med henne.
-Er det sant? -Så søtt.
Ha det godt.
Det var noe jeg skulle si. Jeg overtalte Bex til å gi fra seg sin andel i Richmond.
Det blir jo ikke tid til fotball nå til dags.
Så vi vil at du skal få andelen.
Som en begravelsesgave?
-Det var veldig omtenksomt av deg, Rupie. -Ja. Tusen takk, Rupert.
-Ja, du har rett. -Ja.
Jeg tror jeg må slå opp med Sam.
-Hva? -Hvorfor?
-Ikke på grunn av alderen, vel? -Nei, jeg er ikke engang sikker på…
-Frykter du presse-greier? -Kanskje.
Jeg har det. Penisen er for stor. Du får vondt i din knøttlille vagina.
Ja, der har vi det.
-…passe på at det er luft i dem. -Apropos…
-Hei. -Hei.
Billy og jeg skulle gå bort hit…
-Ok. -…og snakke om 1966.
Står til?
Der er han.
Greit, ønsk meg lykke til.
Du greier dette.
Det vil ordne seg.
Gjør det på en skånsom måte, ok?
Gud, han smiler. Jeg hater å se ham slik.
Rebecca, muchísimas gracias. Jeg har følelse i tærne igjen.
Jeg er så glad for at vi bruker samme størrelse.
Bra. Jeg også.
Du kan beholde dem.
Din sjenerøsitet kjenner ingen grenser.
Hei, Jamie. Vil du ha en drink?
Vet ikke hvor jeg skal begynne. Det er litt kaos i hodet mitt.
Vil du begynne med en øl?
Nei takk. Hør her, Keeley.
Jeg vet du er lykkelig sammen med Roy,
men i dag innså jeg at jeg vil hate meg selv hvis jeg ikke sier…
…at jeg ikke bare kom tilbake til Richmond for å slippe unna faren min.
Jeg kom også tilbake på grunn av deg.
Jeg tror jeg endelig begynner å bli den beste versjonen av meg selv,
den mannen du alltid visste jeg kunne bli.
Og jeg vet at dette er en sprø, fæl ting å gjøre, men…
Jeg elsker deg, Keeley.
Unnskyld.
Hei.
Jeg var en kødd i dag som kom med jævlig dumme spøker.
Det er bare det at døden gjør meg ukomfortabel.
Da bestefar døde, ba jeg til Gud hver eneste kveld i et helt år
om at jeg skulle få snakke med ham eller se ham bare én gang til,
som om han var Obi-Wan Kenobi eller noe sånt, og jeg fikk ikke en dritt.
Men det fikk meg til å innse
at vi bare har dette ene livet, og jeg vil ikke kaste bort et eneste sekund.
Jeg elsker deg, Keeley. Unnskyld.
Unnskyld.
Jeg ville gjøre dette i hele dag, men jeg fikk ikke muligheten.
Sam,
du er så snill og hengiven
og… vis.
-Men… -Å nei.
Jeg hater store men.
Det er bare ett problem som…
Det er én ting jeg ikke kommer meg forbi.
Hva er det?
Du er vidunderlig.
Hvorfor er det negativt?
Fordi du virkelig kan såre meg.
Men du kan såre meg også.
-Skremmer ikke det deg? -Nei.
-Skremmer det deg? -Ja.
Og jeg tror jeg må finne ut hvorfor.
På egen hånd.
Jeg skjønner.
Bruk all den tiden du trenger. Det går bra.
Takk.
Men Rebecca, det er noe jeg bør advare deg om.
-Ja? -Jeg vil bare bli stadig mer vidunderlig.
Jeg vet det.
-Maten var nydelig. Tusen takk. -Takk for at du kom, Thierry.
Ja.
-Ha det, Isaac. -Takk, Isaac.
Mine damer.
-Jeg er lei for det, mine damer. -Ikke vær det.
-Det var vel ikke du som drepte ham? -Mamma.
Jeg er lei for at jeg var sen i dag. Hva med det?
Ja, er alt i orden?
Alt? Nei, for helsike. Men det går greit med meg.
-Ok. -Ja.
Og jeg vet at jeg bare møtte Mr. Welton én gang,
men det at en fyr på hans alder fortsatt greide hvert trinn
fra Donald O'Connors dansescene i Singin' in the Rain
ga meg mye håp for alderdommen min.
Paul elsket to ting: oppmerksomhet og å få henne til å le.
Jeg hadde glemt det. Takk, Ted.
God kveld.
Skal vi?
Florence liker sårede fugler, eller hva?
Vi går denne veien.
Ja, det gjør hun.
De er herlige, kompis.
Tar du og Sam en pause?
Hvordan visste du det?
Jeg er moren din. Jeg vet alt.
Dessuten så jeg at han kom trist ut av skapet.
Akkurat.
Drink, takk.
Kom.
Se. Du så ut som en liten gutt der.
-Det var du som klippet meg. -Ja, jeg ville ha en gutt.
-Hva annet har vi her? -Så langt hår jeg hadde her.
SOMMEREN 1979
-Hjemmevideoer. -Jeg har tatt opp over den.
Det håper jeg inderlig ikke.
Se på kinnbeinene dine der. Jøye meg.
-Hvorfor sitter jeg i en bolle? -Du gjorde den til bassenget vårt.
Alle nabobarna som hadde basseng, kom på besøk for å svømme i bollen din.
-Det er en fin bolle. -Det er det.
-Du er fortsatt min lille pike. -Å, mor.
Du er min lille pike.
Jeg tror du var litt betatt av Rick Astley, mor.
-Kanskje det, men det er vel ikke ham? -Selvfølgelig er det det.
Jeg trodde han var svart.
Er det Rick Astley?
Ja.
Tekst: Espen Stokka