Sidst jeg lå så længe i sengen, var, da jeg fik en forstrækning.
Skal vi...
...fortælle folk om os?
Det er dejligt, at det er hemmeligt.
At snige sig rundt på arbejdet.
Føles det ikke forbudt og sjovt?
Nej. Det er så stressende.
Jeg bliver gråhåret.
Jeg har ikke set et eneste gråt hår.
Det er ikke på hovedet.
Heller ikke dernede. Det er under armene. Kan du se det?
Så er problemet løst.
Hvis vi fortalte folk om os...
...så kunne jeg gøre det her... i fuld offentlighed.
Du har ikke tænkt dig at droppe det, vel?
Nej, jeg har ej.
Vi har fri i weekenden.
Så er jeg frisk.
-Hvor skal vi hen? -Hvad med Grækenland?
For pokker, mor!
Strålende. Så ved jeg, hvor min ekstranøgle er.
Sam, du husker nok min mor?
Det er dejligt at møde dig rigtigt, Deborah.
Gid jeg ikke stod i boksershorts lige nu.
Tætsiddende.
Og som dårlig litteratur overlader de ikke meget til fantasien.
Det beklager jeg.
Ja, så er høflighederne vist overstået.
Lad mig høre, mor. Hvad har min far gjort denne gang?
Han er død.
Hvor tror du, hendes far er nu?
-På køl hos en bedemand. -Nej, jeg mener åndeligt.
På køl hos en bedemand.
Som barn troede jeg på, at gjorde man gode gerninger, kom man i Himmelen.
Med onde handlinger røg man i Helvede.
I dag ved jeg, at alle gør begge dele. Hvor han end er, er han forhåbentlig glad.
Jeg forestiller mig et Himmerige, hvor dyrene råder, og menneskene er kæledyr.
Jeg vil gerne tilbringe evigheden rullet sammen foran pejsen
ved Cindy Clawfords fødder.
Ja.
Jeg vil genfødes som en tiger...
...og så flå alle, der har set skævt til mig.
Hvis man vejer en person lige efter dødens indtræden,
er liget 21,3 gram lettere. Nogle siger, at det er sjælens vægt.
Den, der fandt ud af det,
må have vejet en person, dræbt vedkommende og vejet dem igen.
Man lever, så dør man, og så er det slut.
Godnat.
-Det er den tid på måneden. -Nå ja.
Hallo. Vi tager alle sammen med til hans begravelse som hold.
Det vil sige slips, skjorte...
-...og ingen gummisko. -Hvad?
Hov, hov. Okay.
Hvad, hvis det er nogle flotte Yeezys?
-Ja. -Hvilken farve?
Knaldrøde.
Okay. Jeg tager pæne sko på.
Hvor køber man dem?
Jeg har ikke tid til at stå i kø hele natten for at købe nye sko.
Det er ikke nødvendigt med den slags sko. Ingen vil have dem.
Åh nej! Den lortesang!
Mor! Sluk!
Vent lige, pølse.
Vent. Jeg kan ikke høre dig.
Det er sgu da klart, du ikke kan det.
-Hvad ville du? -Hvorfor spiller du den sang?
Undskyld. Jeg har den til at spille i alle husets rum, når jeg vågner.
Den gør mig bare glad.
Jamen du skal ikke være glad i dag.
Man skal være glad hver dag, Rebecca.
Vil du tale om det?
Nej. Jeg er glad.
Jeg har ikke brug for at tale om noget.
Den gamle Rebecca elskede den sang.
Ja, hele verden elskede den sang.
Så hørte vi den til kvalmegrænsen, og nu er vi færdige med den.
Sådan er jeg ikke.
Når jeg elsker noget, varer det evigt.
Du må altså gerne lave om på det her værelse.
Du behøver ikke bevare det for min skyld.
Nej, det minder mig om dengang, vi var tæt knyttede.
Sådan vil jeg gerne have det.
-Jeg ved, hvad den næste sang skal være. -Åh nej.
Godmorgen, Stinkdyr.
-Hvad fanden tænker du på? -Jeg ville bare se, om jeg stadig kunne.
Min fitnesstræning har virket.
Nora, skynd dig!
Jeg giver mig god tid og passer godt på.
Da jeg var på din alder, gjorde jeg det på få sekunder.
Det passer.
Mens jeg var fuld.
Florence, min skat. Hvor er det længe siden.
-Deborah. -Tak, fordi du kom.
Nora og jeg skal nok støtte dig. Okay?
Ikke, Nora?
-Nora! -Åh nej.
Jeg er okay.
-Begravelser er underlige, ikke? -Jo.
Ja.
De er ligesom fester, men bare for triste mennesker.
Alle ved, at de skal være kede af det, når de er der.
Måske er man slet ikke ked af det, men det skal man så være.
Det er underligt.
Ja, de er skrækkelige.
Roy, hvis du dør, vil du så begraves eller brændes?
Hvis du bliver kørt over af en bus, hvad gør jeg så?
Fang buschaufføren, og straf ham for det, han gjorde mod mig.
Du skal hævne mig, Keeley.
Hævn mig!
Begravelsen er vist svær for dig.
Jeg har fundet et firma.
De begraver en i en bionedbrydelig sæk,
så når ens lig går i forrådnelse,
bliver det gødning for et frugttræ. Det er det, jeg vil.
For så kan du og alle de andre, der elsker mig, spise frugten på mit træ.
Det er fandeme langt ude.
Og det siger fyren, der vil have mig til at ødelægge en buschaufførs liv,
bare fordi han dræbte dig, da han undveg et barn på vejen.
Jeg vidste sgu ikke noget om et barn.
Det vil bare være rart, hvis min død kan give andre næring.
Med frugt fra dit halvrådne lig?
Det ville jeg ikke spise.
Men du spiser en kebab med et hår i?
Det er okay, hvis man ved, hvis hår det er. Han er en fin fyr.
-Du er vel ikke rigtig sur? -Jo, jeg er.
Nu skal vi til begravelse og virke kede af det.
Nu er jeg ked af det.
TED, TAK FOR ALT DET, DU HAR GJORT FOR MIG - NATHAN
Pis.
Vi kondolerer.
Hold da op. Tænk, at I kom.
-Selvfølgelig. -Far elskede jer begge to.
-Hvem er de? -Ingen anelse.
Kæreste Deborah.
Rupert.
Min dybeste medfølelse.
-Jeg troede ikke, du kom. -Rebecca, Paul var min familie.
Du var jo ikke inviteret.
Dejligt at se dig, Rupie.
Lad mig præsentere Diane.
Sikke en tyk baby.
Tillykke, mor. Du har udskammet babyen til tårer.
Kom her.
Et voilà. Det magiske greb.
Det er ikke magisk.
Jeg spiste moderkagen rå, og det ved hun godt.
Jeg har fjernet samtlige fjernsyn i huset. Jeg sidder og kigger på de to hele dagen.
Herligt.
Undskyld mig.
#VI ER RICHMOND
-Jeg kondolerer. -Tak, Leslie.
Det gør mig ondt, ms. Welton.
Jeg kondolerer.
-Hvor mange af dem er kommet? -Dem alle sammen.
Og ingen af dem i gummisko.
Så meget holder de af dig.
-Mine fødder værker. -Vi sidder ned lige om lidt.
Dybe vejrtrækninger.
-Rebecca. -Sam.
Og Colin og Isaac og Nathan.
Jer alle sammen. Tusind tak, fordi I er kommet.
Jeg kondolerer.
Ja, jeg kondolerer.
Ja...
Fædre er støttehjulene på cyklen i...
Undskyld. Jeg ville ikke bare gentage deres ord, så...
Jeg kondolerer.
Sassy.
Den gamle sæk lort.
Hold nu op, Sass. Skal vi ikke lægge fortiden bag os?
Jeg har en datter nu. Jeg har ændret mig.
Helt sikkert.
At få en datter slår jo en streg over alt det lort, du har udsat kvinder for.
Fedt.
Rupert, jeg tænker på din død hver eneste dag.
Jeg glæder mig.
Jeg skal have rødt tøj på til din begravelse.
Jeg bliver et fyrtårn af glæde for de tre andre fremmødte.
Altid hyggeligt, Sassy.
Fuck af og dø, Rupert.
TRÆNER LASSO
Godmorgen, Ted.
Okay.
Ted, du er... Ted, du er okay.
Bare træk vejret.
Bare koncentrer dig om din vejrtrækningsteknik.
Det kan du godt. Bare træk vejret.
Jeg er på vej.
Nederen baby.
-Det behøver du ikke at sige. -Jeg siger det ikke bare. Jeg mener det.
Totalt skodbaby. Jeg hader den.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker også dig.
-Jeg støtter dig. Bare sig til. -Ja.
Jeg viger ikke fra din side.
-Jones! -Sassy! Hold da kæft!
Hej!
Jeg er vant til det.
Jeg kondolerer.
-Hvor ser du godt ud! -Dejligt at se dig. Tak.
Det er fint. Bare gå videre.
For pokker.
-Vi skal jo sikkert være kede af det. -Ja.
Begravelser er så mærkelige.
Det har jeg helt seriøst lige talt om.
-Vil du også være et træ, når du er død? -Ja, for fanden.
Eller en vildt dum hund.
Begge dele er et skønt liv.
Ja.
Hvor er Ted?
-Sassy og Ted sidder i et træ. -Hold op.
-K-N-E-P-P-E-R. -Hold mund, din lille trold.
Undskyld. Jeg taler grimt til smukke kvinder.
Tak, Sass.
Det her skal du for resten høre. Jeg tror, Rebecca har en hemmelig kæreste.
-Hvad? -Og har haft det i ugevis.
Er det upassende i dag
at presse hende til at sige, hvem det er?
Det ved vi kun, hvis vi prøver.
-Keeley. -Jamie.
Flot jakkesæt.
Jer alle sammen. Se jer lige.
Se. Kom her.
Er det det jakkesæt, Ted gav dig?
-Det her? -Ja.
Jeg kan ikke huske...
Jo. Ja.
Ja, det er... Ja.
-Det er flot. -Tak.
Føler du dig ikke som et barn, når en mand køber tøj til dig?
For fanden da.
Nej. Han køber ikke alt mit tøj.
Det meste får jeg af min mor.
Kom så.
-Er det et skide æble? -Ja.
Jeg plukkede det på et træ udenfor. Det smager af lig.
Det er ikke spor sjovt, Roy.
Nej, men det er overraskende velsmagende.
Op med humøret, Keeley. Det er en begravelse.
Jeg hader virkelig pæne sko, Jamie.
Det ved jeg godt, muchacho.
Husk, at de ikke er lavet til folk som os.
De er lavet til får.
De er lavet til mugglere.
De er lavet til tabere.
Når jeg kommer hjem, sætter jeg ild til dem. Mindet om dem kan brænde i Helvede.
Jøsses, Dani.
Jesús skal ikke nævnes i forbindelse med de forbandede sko.
Hvordan går det, Ted?
Jeg har det bedre. Ikke vildt godt, men bedre.
Godt.
For når nogen ikke har det vildt godt, kan jeg prøve at hjælpe dem.
Ja.
Må jeg sætte mig?
Meget gerne.
Vil du have noget at drikke? En kop te?
Nej tak. Jeg hader te. Det smager af våd papirspose.
Jeg fortæller det hele.
Jeg har vist aldrig været i en rigtig...
...anglikansk kirke før.
Det får mig til at savne dig. Jeg ville ønske, du var her.
Også jeg. Jeg elsker begravelser. Er det med åben kiste?
Det håber jeg. Jeg vil gerne kunne se.
Også jeg.
Ved du hvad?
Ja, ja.
-Det kan ikke være dit alvor. -Jeg er gravalvorlig!
Hvad? Jeg mener det.
Som barn kunne jeg kun lide kirken, fordi man skriftede. Det var så befriende.
Jeg indrømmede alle de syge ting, jeg havde i hjernen.
Engang fik jeg præsten til at rødme og brække sig på én gang.
Ja.
Jeg har fået besked på at bede jer om at dæmpe jer.
Men jeg har også den her med.
-Godt gået. -Lækkert.
Jeg stjal den fra en lille dreng i hvid kåbe.
Nej, Sass.
Nå, Stinkdyr.
-Hvem knalder du med i al hemmelighed? -Hvad?
Lad os droppe skuespillet, ikke?
Hvad snakker I overhovedet om?
Måske om den megafalske sms efter din date.
At jeg ikke har set dig uden for arbejdet i to uger,
og at du selv i dag til din fars begravelse
stråler som en, der har fået en ordentlig omgang.
Hold da kæft.
Pis.
-Jeg vidste det! -Hold da op! Du har ret!
Jeg har fået besked på at bede jer om at dæmpe jer.
Præsten var vist lige ved at bande. Er alt i orden?
Ja, selvfølgelig. Vi prøver bare at finde ud af, hvem Rebecca knalder med.
Det ved jeg godt.
Og det er godt.
Mor.
Vent nu lige lidt.
Lad os lege 20 spørgsmål.
-Ja! Ja. -Hvor er det spændende.
Er han høj?
Ja.
-Er det Sam? -Hvor fanden vidste du det fra?
-Det gjorde jeg kraftedeme! -Nej!
I må have mig undskyldt et øjeblik.
Hvad?
-Jeg vidste det! -Hold da op!
Nu er det nok!
Hold da...
Alle ud over den nærmeste familie bedes gå.
Du er så fræk.
Det er du.
Undskyld.
Knivskarp kælling.
Tilgiv mig, fader.
Undskyld. Forfærdelig opførsel.
Ted, det er ikke så underligt, at du havde et panikanfald.
At du skulle til begravelse,
kan have vækket minder om din egen fars begravelse.
Nej. Jeg var ikke med til min fars begravelse.
Okay. Hvorfor ikke?
Fordi han gav op.
Han opgav sin familie.
Han opgav sig selv.
Det hadede jeg ham for.
Jeg hader ham vist stadig for det.
Det tror jeg også, Ted.
Og det er okay.
Det, der skete med din far, ville alle have svært ved at forstå.
Især hans teenagesøn.
Er du enig?
Ja, okay.
Okay. Godt.
Hvad med at fortælle mig, hvad der skete?
Ved du, hvad du vil sige i mindetalen?
-Jeg vil ikke holde en mindetale. -Rebecca.
Det ser skidt ud, hvis du ikke holder en mindetale for din egen far.
Det er jeg ligeglad med. Jeg har ikke noget pænt at sige.
Hvad er der med dig?
Han var en god far. En vidunderlig ægtemand.
Var han det?
Hvad er du så vred over?
Jeg gider ikke tale om det. Ikke i dag.
Hold op med at være så barnlig.
Vil du gerne vide det?
Jeg er dødtræt af hemmelighedskræmmeriet.
Far var dig utro, og jeg så det.
Mens du var væk, og jeg skulle have overnattet hos Sassy.
Jeg kan endda huske datoen. Det var fredag den 13. 19...
...91. I september.
Jeg kan huske datoen, fordi jeg sammen med en flok venner
skulle holde maratonaften med alle Jason-filmene.
Så jeg kom hjem fra skole som sædvanlig,
og jeg gik op til mit værelse for at...
...negle en flaske vin fra jeres sprutskab...
...og da vi åbnede døren, hørte jeg...
Bang!
Vi gik hen for at undersøge det.
Jeg åbnede døren, og...
...der lå han.
I al sin pragt med røven i vejret, mens mrs. Reynolds skreg hans navn.
Og Sassy sagde ikke noget for første gang i sit liv, og jeg...
Skreg og rallede. Græd.
Han løb efter mig i sin slåbrok og bad mig om at stoppe, men jeg...
Løb op ovenpå og ringede 112.
Jeg gik ud til køleskabet og tog en af hans øl.
Jeg drak den.
Så ringede jeg til min mor på arbejdet og sagde, at hun skulle komme hjem.
Da jeg kom hjem næste dag, nævnte han det ikke med et ord.
Og det er derfor, jeg er så pissevred. Okay?
Det er derfor, jeg altid har hadet ham.
Og jeg hader ham stadig.
Jeg ved det godt.
Du ved ikke, hvordan jeg har det.
Jeg mener, at jeg godt ved, at han var utro.
Det hele.
Du vidste det og gjorde ingenting?
Selvfølgelig vidste jeg det. Jeg ved alt.
Så hader jeg også dig.
Jeg hader dig, fordi du lod ham behandle dig sådan.
-Jeg er ked af, at du oplevede det, Ted. -Ja, det er jeg også.
Jeg forstår godt, at du er vred på ham.
Han tog meget fra dig.
Og min mor.
Og din mor, ja.
Jeg er nysgerrig.
Hvordan var han?
Han var en god mand.
Et værre sludrechatol faktisk.
Indimellem kunne han nok godt have været et bedre lyttechatol.
Hvad elskede du ved ham?
-Hvorfor? -Du har sagt, hvad du hadede ved ham.
Jeg vil gerne høre et af dine rare minder.
Da jeg gik i femte eller sjette, var der en bog, der hed Johnny Tremain,
og i en måneds tid skulle vi læse den bog som lektie.
Da måneden var omme, havde jeg ikke læst en side.
Vi havde en prøve om den.
En stor prøve. Næste dag.
Aftenen før var jeg drønnervøs,
og jeg kunne ikke sove, og min far skældte mig ud.
Jeg begyndte at græde.
Så sagde han: "Hvad er der galt, min ven?" Jeg fortalte ham det.
Han sagde: "Tænk ikke på det. Gå op på dit værelse, læg hovedet på puden,
og tænk på noget, du glæder dig til." Så det gjorde jeg.
Da jeg vågnede om morgenen, sagde han: "Drop cyklen. Jeg kører dig i skole."
Jeg sagde: "Okay."
På vej til skole førte han mig gennem hele bogen,
som om det var en godnathistorie.
For han var blevet oppe hele natten...
...for at læse hele bogen.
Hans lille dreng skulle ikke være stresset over en fjollet prøve.
Og jeg endte med at få topkarakter.
Sådan.
Han var en god far.
Det tror jeg ikke, han vidste.
Havde han vidst, hvor god han var
til ting, han ikke gik op i, om han var god til...
Så havde han nok ikke gjort det...
Gid jeg havde fortalt ham det.
Gid jeg havde sagt mere til ham.
Jeg var bare så vred på ham.
Han skulle altid på arbejde eller ud med sine venner,
og så var han væk.
Da vidste jeg, at jeg aldrig ville se folk
uden at forstå, at de måske havde ondt indeni.
For livet er hårdt.
Virkelig hårdt.
Tak, Ted.
Jeg ved ikke, om det er ulovligt, men må jeg få et kram?
Selvfølgelig.
Det er okay.
Skal jeg betale for i dag?
Selvfølgelig.
-Okay. -For hjemmebesøget.
Tak for din ærlighed.
Selv tak.
Undskyld, Rebecca, men...
...jeg er ikke så stærk som dig.
Jeg turde ikke gå fra ham.
Tror du ikke, jeg var bange, da jeg gik fra Rupert?
Jeg var skrækslagen.
Og med god grund, for jeg kan godt sige dig, at det er frygteligt at være alene.
Men det har været nødvendigt.
For det er efterhånden ret skønt.
Det er jeg glad for at høre.
Desuden var Rupert en selvtilfreds narrøv.
Hvorfor er du så altid sød mod ham?
Fordi man håndterer den slags mennesker bedst
ved at sørge for, at de ikke kan røre en.
Når alt kommer til alt,
hvad er så vigtigst? At være kærlig eller at have ret?
Jeg var stolt af dig, da du gik fra ham.
Du vidste, at du fortjente bedre.
Jeg har en tung fortid,
men når jeg elsker noget, er det for evigt. Og jeg elskede din far.
-Selvom han behandlede dig sådan? -Ja.
Han var ikke perfekt. Han kom altid tilbage.
Jeg er glad for at høre, at du hader mig.
I alle de år har jeg troet, at du slet ikke følte noget for mig.
Jeg foretrækker din vrede frem for ligegyldighed.
Det er nu.
Og tak, fordi I dæmpede jer.
Kom så.
Lad os alle bede.
Fadervor...
...du som er i himlene, helliget blive dit navn.
Guds nåde stor
Den lyd er rar
"Herren er min hyrde.
Jeg lider ingen nød.
Han lader mig ligge i grønne enge."
Tak.
Normalt skulle jeg nu stikke en hvid løgn om,
hvor godt jeg kendte afdøde.
Men i dette tilfælde kendte jeg Paul rigtig godt.
Han gik i kirke hver weekend
og sad lige derhenne
og lyttede opmærksomt til hvert eneste ord
af den Richmond-kamp, han lyttede til på sin telefon.
-Jeg følte aldrig trang til... -Hellige Guds Moder.
...at skælde Paul ud.
-Det var tegn på hans store lidenskab... -Åh gud.
...for den højtelskede sport
og det engagement, han viste over for sit hold.
Samme lidenskab og engagement
viste han også som både ægtemand og far
over for sin familie.
Nu skal vi høre en mindetale fra Pauls datter, Rebecca.
Farvel.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Min far...
...var...
Kærlighed er ikke fremmed for os.
Du kender reglerne...
Og det samme gør jeg
En fuld forpligtelse Er det, jeg tænker på
Det er noget, du ikke får Med nogen anden fyr
Jeg...
Vil bare fortælle dig, hvad jeg føler
Prøve at få dig til at forstå
Jeg vil aldrig opgive dig
Jeg vil aldrig svigte dig
Jeg vil aldrig strejfe
Og forlade dig
Jeg vil aldrig få dig til at græde
Jeg vil aldrig sige...
Jeg vil aldrig sige farvel
Jeg vil aldrig lyve og såre dig
Jeg vil aldrig opgive dig
Jeg vil aldrig svigte dig
Jeg vil aldrig strejfe Og forlade dig
Jeg vil aldrig få dig til at græde
Jeg vil aldrig sige farvel
Jeg vil aldrig lyve og såre dig
Jeg vil aldrig, jeg vil aldrig
Opgive dig
Jeg vil aldrig, jeg vil aldrig
Opgive dig
Tak.
Rupert, tak, fordi du kom.
Far ville have elsket, at du var her.
Vil du med hjem til huset, Rupie?
Vi får nogle gæster på besøg, og Rebecca bliver sur, hvis jeg ikke inviterer dig.
Tak... til jer begge to.
Vi bliver desværre nødt til at gå. Det er sovetid.
For dig eller babyen? Bum!
Faktisk for både mor og barn.
Ja, hun vil ikke sove i vuggen, hvis jeg ikke er der.
-Er det rigtigt? -Hvor sødt.
Hav det godt.
Rebecca, det havde jeg nær glemt.
Jeg fik Bex til at give afkald på sine aktier i Richmond.
Der er simpelthen ikke tid til fodbold lige nu.
Så dem synes vi, at du skal have.
Som begravelsesgave?
Det var betænksomt af dig, Rupie.
Ja, tusind tak, Rupert.
-Ja, du har ret. -Ja.
Jeg tror, jeg må slå op med Sam.
-Hvad? -Hvorfor?
-Det er ikke aldersforskellen, vel? -Nej, jeg er ikke sikker på, jeg...
-Er du bekymret for pressen? -Måske.
Nu ved jeg det.
For stor penis. Den gør ondt i din lille skede.
Ja, det er derfor.
Sørg for, at der er luft i dem.
Apropos det.
-Hej. -Hej.
Billy og jeg var på vej over for at tale om 1966.
Hvordan går det?
Der er han.
Godt. Ønsk mig held og lykke.
Du har styr på det.
Det skal nok gå.
Vær nu sød, ikke?
Åh nej. Han smiler. Jeg hader at se ham sådan.
Rebecca, muchísimas gracias. Jeg kan mærke mine tæer igen.
Jeg er glad for, at vi bruger samme størrelse.
Godt. Det er jeg også.
-Behold du bare dem. -Der er ingen grænser for din gavmildhed.
Hej, Jamie. Vil du have en drink?
Jeg ved ikke, hvor jeg skal starte. Jeg er... ikke helt mig selv.
Vil du starte med en øl?
Nej tak. Hør lige, Keeley.
Jeg ved godt, at du er lykkelig sammen med Roy,
men i dag har jeg indset, at jeg vil hade mig selv, hvis jeg ikke siger...
...at jeg ikke kun kom til Richmond igen for at komme væk fra min far.
Det var også på grund af dig.
Jeg tror, at jeg endelig er ved at blive den bedste udgave af mig selv.
Den mand, du vidste, at jeg kunne blive.
Jeg ved godt, at det her er både tosset og groft, men...
...jeg elsker dig, Keeley.
Undskyld.
Hallo.
Hør lige. Jeg var et røvhul tidligere med de dumme lortejokes.
Det er bare døden, der gør mig utilpas,
for da min bedstefar døde,
bad jeg hver eneste aften i et helt år om,
at jeg kunne få lov til at tale med ham eller se ham bare én sidste gang,
som om han var Obi-Wan Kenobi.
Det fik jeg ikke en skid ud af.
Men det fik mig til at indse...
...at vi kun har ét liv...
...og jeg vil ikke spilde et øjeblik.
Jeg elsker dig, Keeley.
Undskyld.
Jeg har haft lyst til det her hele dagen, men chancen har ikke budt sig.
Sam.
Du er så rar og kærlig
og... klog.
-Men... -Åh nej.
Men jeg elsker, når enden er god.
Der er bare et enkelt problem, som...
Der er bare én ting, jeg ikke kan abstrahere fra.
Hvad er det?
Du er skøn.
Hvorfor er det skidt?
Fordi du virkelig kan såre mig.
Men du kan jo også såre mig.
Skræmmer det dig ikke?
Nej.
-Skræmmer det dig? -Ja.
Og jeg tror, jeg må finde ud af hvorfor.
Selv.
Jeg forstår.
Giv dig god tid.
Det er okay.
Tak.
Men, Rebecca, der er noget, jeg bør advare dig om.
Ja?
Jeg bliver kun mere skøn.
Det ved jeg godt.
-Maden var pragtfuld. Tak. -Tak, fordi du kom, Thierry.
Ja.
-Farvel, Isaac. -Tak, Isaac.
De damer.
Det gør mig ondt.
Tænk ikke på det, Ted. Du slog ham jo ikke ihjel, vel?
Mor.
Jeg er ked af, at jeg kom for sent. Hvad med det?
Er alt i orden?
Alt? Nej, for pokker.
Men jeg har det okay.
-Okay. -Ja.
Og jeg ved godt, at jeg kun mødte mr. Welton én gang,
men at en fyr på hans alder stadig kunne samtlige trin
fra Donald O'Connors store dansescene i Singin' in the Rain,
indgød mig med håb for min egen alderdom.
Paul elskede to ting.
Opmærksomhed og at få hende til at grine.
Det havde jeg glemt. Tak, Ted.
Tak for i aften.
Skal vi?
Florence falder for de medtagne typer, ikke?
Lad os gå den vej.
Jo, hun gør.
...de er gode, mand.
Holder du og Sam pause?
Hvor vidste du det fra?
Jeg er din mor. Jeg ved alt.
Desuden så jeg ham komme ud af skabet og se trist ud.
Ja.
En drink, tak.
Så kom.
Se. Der ligner du en lille dreng.
-Du klippede mit hår. -Ja, jeg ville gerne have haft en dreng.
-Hvad har vi ellers her? -Se, hvor langt hår jeg havde.
SOMMEREN 79
-Hjemmevideo. -Det har jeg overspillet.
Det håber jeg sgu ikke.
Se lige dine kindben. Hold da op.
Hvorfor sidder jeg i en skål?
Du lavede det til en pool.
Alle børnene fra kvarteret, der havde pool,
kom hen til os for at bade i din skål.
-Det er en god skål. -Ja, det er.
-Du er stadig min lille pige. -Mor.
Du er min lille pige.
Du var vist lidt lun på Rick Astley, mor.
Ja, måske. Men det er da ikke ham, vel?
Jo da.
Jeg troede, han var sort.
Er det Rick Astley?
Ja.
Tekster af: Eskil Hein