Vi sänder live om fem sekunder.
Fyra, tre, två…
Godmorgon. Det är fredag.
Kul att ni är med oss. Jag är er värd, Jeff Stelling,
här med Chris Kamara och George Cartrick.
Nu när vi närmar oss säsongens sista helg
har vi en uppdatering på ryktena om förändringar i West Ham United.
Men först ska vi ta en titt på mästerskapet
och AFC Richmond, klubben där man nu finner vår tidigare oanständige kollega,
Roy Kent.
Morgonens rubrik är nyheten att
Ted Lassos uttåg mitt i matchen mot Tottenham den här säsongen
inte berodde på magproblem, utan en ångestattack.
Lasso tycks vara på väg ut?
-George? -Lasso duger uppenbarligen inte som coach.
Kom igen, George.
-Visa medlidande. -Lägg av, Jeff. Lägg av.
Skulle Bill Shankly få en ångestattack? Skulle Brian Clough?
-Skulle Alex Ferguson få en ångestattack? -Var rättvis.
Självklart skulle han inte det. Tänk er att ert skepp blir attackerat, okej?
Och när ni springer till bryggan,
vill ni se en kapten med huvudet på skaft,
inte en värdelös fegis.
Jag saknar Roy.
TED… SKIT I ALLA HATARE. RING OM DU BEHÖVER NÅT.
RÖSTMEDDELANDE
Hej, Ted. Kom ihåg att sanningen befriar en,
men först gör den en förbannad.
Jag finns här om du vill prata. Lycka till i helgen.
HEJ, TED. JAG SÅG NYHETERNA. HOPPAS DU MÅR BRA.
KNACK KNACK.
VEM DÄR?
EUROPA.
EUROPA VEM?
EUROPAR HEJ.
HAHA. DU MÅR UPPENBARLIGEN UTMÄRKT.
SÅ… TIDIG MORGON ELLER SEN KVÄLL?
FÖRLÅT. DET ANGÅR MIG INTE. TACK FÖR ATT DU HÖRDE AV DIG.
LASSO RAPPORTERADES HA LÄMNAT PÅ GRUND AV MATFÖRGIFTNING,
KÄLLOR MENAR ATT EN ÅNGESTATTACK LÅG BAKOM
Hej, grabbar.
-Ja. -Bra där.
-Godmorgon, Susan. -Åh. Mår du bra, Ted?
-Ja, ma'am. -Är du säker på det?
ÄR TED RÄDD?
PANIK VID LASSOT
Hej, coach.
Tack.
Du, idioten.
Om min far fått en ångestattack i Normandie
hade vi alla pratat tyska.
Ja, sir.
Bara gör ditt jobb, kompis. Du klarar dig.
Jag antar att du vet vad det handlade om, va?
Nix.
De är jättefina. Vem är de från?
Edwin Akufo.
"Jag beklagar förlusten."
Det var omtänksamt av honom.
Han måste ha hört att din far gått bort.
Jag är inte klar. "Men vi kommer ge Sam ett väldigt bra hem i Casablanca."
Fortfarande en fin gest.
Så, Leslie, har du hört nåt om vilket håll Sam lutar?
Inte ett pip, och jag försöker spela cool.
Så när jag ser honom i nån korridor bara nickar jag åt honom.
Ni vet, så här.
Åh, fan. Det var coolt.
Visst? Jag såg det i en Denzel Washingtonfilm
och tänkte: "Det där snor jag."
Men, det ser inte bra ut.
-Hej. Vad är din story, Paul Shorey? -Ted.
-Tråkigt med artikeln, Ted. -Ingen fara, Keeley.
Du vet vad de säger. All publicitet är bra publicitet.
Men jag tror att de kan haft fel om det,
vilket är synd för de hade rätt om grejen med öl före sprit.
-Varsågod, chefen. -Tack, Ted.
-Och du vet att du har vårt fulla stöd. -Det uppskattar jag.
Jag önskar jag kunde ha gjort nåt innan satans Trent Crimm publicerade artikeln.
Åh, sluta. Trent är en bra kille. Han gör sitt jobb.
Nå, oroa dig inte. Jag tänker prata med ägaren till tidningen
och ta reda på vem den anonyma källan var.
Nej, kom igen, det behövs inte. Faktum är att allt som sas var sant.
Och till skillnad från löjtnant Kaffee, kan jag hantera sanningen.
Nåväl, mitt råd är att undvika pressen tills efter matchen.
Jag håller med.
Vi fokuserar på uppgiften framför oss, att slå Brentford.
Ja, för om vi förlorar dör jag. Snälla förlora inte, Ted. Jag ber dig.
Du, oroa dig inte, Hig Newton. Jag är på som få.
Åh, Gud. De här smakar skit.
Ojdå. Tja, det var en tuff natt och nu är jag helt säker på att
jag tog fel på salt och socker. Förlåt.
Nej, nej, nej.
Nej, det är intressant.
Hon är en slug, saltig bitch.
Som Heather Locklear i Melrose Place, eller hur?
-Åh, ja. -Ja.
Visst?
-Just så skulle man beskriva henne. -Ja.
Åh, Heather.
Hej.
-Jag är inte säker där ute. -Hej.
JAG LÄNGTAR EFTER ATT SE DIG I DENNA!
JAG VALDE UT DITT NUMMER… EDWIN AKUFO
Allt bra?
-Är Roy här? -Jag hör inga grymtanden.
-Hej, morgon. -Morgon, Nate.
-Är Roy här? -Nej.
Har du sett det här?
Ja. Så hemskt.
-Ja. -Ja. Det var hemskt.
Ja.
Roy…
-Jamie letar efter dig. -Jaså, det gör han?
Du!
Tartt!
Jag?
Dit in? Visst.
Vänta. Får jag säga nåt först?
Ja, okej. Det är en bra idé
för när jag är klar lär du sakna tänder,
och du behöver dem för att prata.
Visst. Ja, okej.
På Rebeccas pappas begravning sa jag till Keeley att jag älskar henne än.
Det var fel, jag borde inte ha gjort det men jag brukar inte hänga med döingar.
Det liksom… Det påverkade mig emotionellt, du vet?
Men ändå, jag borde inte ha gjort det, det var fel.
Jag vill att du ska veta att jag respekterar dig,
och jag respekterar Keeley och er relation
och jag kommer aldrig nånsin göra nåt liknande igen.
Fan!
Förlåt. Jag liksom frös till is när ni två kom in
och jag visste inte vad jag skulle göra.
Okej.
Ja, nej, det låter definitivt både hjälpsamt och medlidsamt.
Men jag tror inte att
låta dig moderera en session mellan coach Lasso och en kändispsykiater
är en bra idé just nu.
Han har sitt fokus på Brentford. Tack så mycket.
Dra åt helvete, Piers Morgan.
Helvetes jävla skit!
Oh, herre…
Samling!
Tack, coach.
Hej, grabbar.
Innan vi sätter igång vill jag prata med er alla
om artikeln ni såg i tidningen i morse.
Eller, ni såg den nog i era mobiler.
Jag köper tidningen för att man inte kan klippa ut seriestrippar ur en mobil.
-Man kan ta en skärmbild och sms:a den. -Det är upphovsrättsintrång, bror.
-Åh. -Jag fattar, Zoreaux,
men man kan inte hänga en skärmbild på kylen.
Min kyl har tv.
Åh, vi har nog samma kyl.
-Jag köpte den… -Poängen är
att ni fick reda på nåt från nån annanstans
som ni borde ha hört från mig först.
Men jag valde att inget säga, och det var dumt.
Vet ni, grabbar, vi gör en massa val i våra liv varje dag.
Allt från: "Ska jag verkligen äta nåt som heter grekisk yoghurt?"
Till: "Bör jag lämna min familj och ta ett jobb på andra sidan jorden?"
Att jag valde att inte vara ärlig mot er var ett misstag.
Men jag kan inte slösa tid på att önska att jag fick göra om det.
För så funkar det inte med val. Nej, sir. Nej.
Det valet, och min Chicago Bulls-jacka
som jag lät Janelle Rhodes låna andra året för att
hon spillde ketchup över sig och såg ut att ha blivit skjuten,
det är två val jag inte kan göra om.
Varje val är en chans, grabbar.
Och jag gav inte mig själv chansen att bygga tillit med er.
Jag citerar basketcoachen på UCLA, John Obi-Wan Gandalf:
"Det är våra val, mina herrar, som visar vilka vi verkligen är
långt mer än våra gåvor."
Jag hoppas ni kan förlåta mig för det här.
För jag skulle fasiken inte vilja att nån biter sig i tungan runt mig.
-Nix, det är lugnt, coach. -Lugnt.
Inga problem, boss.
Och när vi hittar tjallaren
har vi tillåtelse att puckla på hen med tvålfyllda strumpor?
Vi hittar och spöar skiten ur hen!
-Ja! -Vi dödar honom!
Följ pengarna!
Nej, grabbar, hör på. Det där kväver jag i sin binda.
-Det heter "linda" inte "binda", coach. -Gör det? För lindan hindrar en att andas?
Vårdmateriel, gubben!
Det verkar vettigare. Det uppskattas. Tack.
Hör på, mina herrar. Jag vill att vi fokuserar på nåt mer produktivt,
som Nate den stores falska nia.
-Hur låter det? Okej, bra. -Ja. Ja.
Okej, några frågor innan vi börjar?
-Jag har en fråga. -Visst, Jamie, låt höra.
Vad ska vi göra med den där jävla grejen där?
Det är en bra fråga. Okej.
Vet ni vad, vi tar oss till den norra spelplan,
och om ni jobbar på räknar vi det som dagens kardioträning, okej?
Sätt fart! Blås! Blås!
Kom in.
Vad är det här?
Idol för maskotar. Semifinalen.
En av de här två tävlande ska bli vår nya maskot.
Blir det Macy Greyhound eller Tina Feyhound?
Kommer alla från Barkingham Palace?
Japp.
Miss Campbell sköter hundstallet.
Londons främsta uppfödare av tikar. Suzi Campbell. Trevligt att råkas.
-Detsamma. -Stort fan.
-Åh, tack. -Stort fan.
Tack.
-Är du väldigt upptagen? -Nej. Kan ni ge oss en minut, tack?
Åh. Visst.
Wow.
Trevligt att råkas.
Är det nåt fel?
Tvärtom, nåt är otroligt rätt.
Investerarna som backar Bantr
vill sponsra mig när jag öppnar min egen pr-firma.
Åh, herregud!
Jag vet, eller hur?
Jag behöver råd.
Vad smickrande att du frågar mig och inte Ted eller Roy.
De är på träning.
-Tja, istället för Rebecca då. -Jag är rädd för att berätta för henne.
-Jag är glad att ens vara med på listan. -Jag är rädd.
Vet du, det är helt naturligt.
Det kan vara skrämmande att bli chef.
Nej. Jag är rädd att berätta för Rebecca att jag ska sluta.
-Åh, visst. För hon är så skrämmande. -Nej. Hon är en av mina bästa vänner.
Åh, ja. Och att du slutar skulle vara
ett svek på en nivå man annars bara ser i grekisk mytologi.
Nej.
Jag vill inte verka otacksam
för den fantastiska chans hon gett mig här.
Keeley, en bra mentor hoppas på att man går vidare.
-En suverän mentor vet att man gör det. -Det där lät bra.
-Jaså? Jag hittade just på det. -Wow.
Jag sa till Edwin Akufo att han får mitt svar efter söndagens match.
-Så då har du bestämt dig? -Jag tror det.
-Ja? -Jag vet inte.
-Det vore galet att tacka nej, va? -Samuel, du överanalyserar det här, okej?
Sluta leta efter svar och låt svaret komma till dig.
Om du är öppen för det kommer universum ge dig ett tecken.
Pappa, med all respekt,
är inte det här beslutet för viktigt att lämna åt universum?
Universum har alltid visat mig rätt väg.
Universum fick mig att äkta din mor och köpa Bitcoin 2009.
2009!
Okej, pappa. Jag ska hålla ögonen öppna efter tecken från universum.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig.
I morse bad Jamie om ursäkt för det han sa till dig på begravningen.
-Jag har inte sagt nåt. -Jag vet. Han sa att det var hans idé.
-Vad gjorde du? -Vad tror du att jag gjorde?
Slog honom.
-Skallade honom. -Fortsätt.
-Mördade du honom? -Nej. Värre. Jag förlät honom för fan.
-Äckligt, va? -Nej. Jag är jättestolt över dig.
Det beslutet står jag bakom.
Vänta. Jag har också nyheter.
För i helvete. Säg inte att Ted också har stött på dig.
Investeraren som backar Bantr
vill finansiera mig så jag kan öppna egen pr-firma.
Helvetes jävla skit. Det är stort.
Du är en jäkla VD och skit. Det är fantastiskt.
Jag vet. Jag älskar dig så mycket.
Titta på dig. Chefen.
-Du kommer inte ha tid för mig längre. -Stäng din söta lilla mun.
-Ett ögonblick, det är Jane. -Hur går allt?
Vi har gjort slut.
Vi är ihop igen. Skönt.
-Varsågod, killar. -Tack, Mae.
Tack, Mae.
Oroa dig inte, Ted.
Det är glömt till nästa vecka. Det är det alltid.
Tack, Mae.
Jag hade ändå läst klart.
Vi öppnar champagnen.
Va? Nej, jag trodde vi sparade den till nåt jätte, jättespeciellt.
Tja, vi öppnade den ju inte när din mamma flyttade norrut igen.
Vi öppnade den inte när England fick noll poäng i Eurovision.
Och vi öppnade den inte när grannen körde över sin egen orm.
Åh! Det var vidrigt.
Ikväll ska vi dricka den. Ducka.
Hurra.
Fan!
Lizzy skickade just en förhandsvisning av artikeln i Vanity Fair.
Åh, fan. Bara de inte tagit med några bilder där jag ler.
Som om det finns några.
Wow.
KEELEY JONES, KVINNAN PÅ TOPPEN
Åh, nej. De använde inga av bilderna med dig.
Fan, jag är ledsen, Roy. Det är inte okej.
-Jag kontaktar dem och ändrar det. -Våga inte.
Ändra inte en jävla grej.
Du ser mäktig ut. Du är skitsnygg. Du ser ut som en knullbar chef.
Jaså? Kom igen, visa mig.
Så…
Tänker du säga nåt?
Tja, jag menar, så småningom.
Under åren kanske du märkt att jag kan vara mångordig.
Nej. Till Nate. Den anonyma källan.
Wow. Varför tror du det var Nate?
Ja. Tja, du kan ju min filosofi gällande katter, barn och ursäkter, coach.
-Man måste låta dem komma till en. -Det kommer aldrig ske.
-En del människor behöver en knuff. -Tja, jag tänker inte knuffa nån.
-Jag tror det skulle hjälpa. -Nate kommer klara sig.
Nej. Det skulle hjälpa dig.
Coach, om du håller det här inom dig är jag rädd att din mustasch trillar av.
Då kommer jag se ut som snubben från Baksmällan.
Bradley Cooper.
Du är för snäll mot mig.
Och jag gillar din mustasch.
-Hej, gumman. -Hej.
-Har du tid? -Självklart.
-Jag är verkligen ledsen. -Nej, var inte det.
Det är bra.
Du hjälpte den här pandan att bli ett lejon.
Jag är så stolt över dig.
Tack.
-Helvetes jävla skit. -Åh, nej. Vad är det nu?
Rupert har just köpt West Ham United.
WEST HAMS NYA ÄGARE
Nej.
Och jag som trodde att han gav mig sina andelar i klubben
som en vänlig gest.
Vet du, jag finner tillförsikt i
att han fortfarande är en självisk, manipulerande kuk.
Ja. Det återställer lite balans i universum, eller hur?
Lova att du inte kommer arbeta för honom.
Han har inte råd med mig.
Richmond är min fotbollsklubb. Det vet du.
I alla fall om vi blir uppflyttade.
-Du kanske inte vill jobba för oss. -Det är sant.
Ett litet råd om att vara chef.
Anställ din bästa vän.
Dra åt helvete.
Nu gråter jag igen.
Nån som vill ha en biljett?
-Allt bra, Mae? -Hallå, hallå, Mae!
-Kom igen, Richmond! -Kom igen, Richmond!
Kom igen, Richmond!
Ut med dig och spöa dem.
Vi kommer krossa, visst?
Du tar dem. Fan ta dem.
Kom igen, coach.
God eftermiddag.
-God eftermiddag. -Eftermiddag.
FRAMGÅNGENS PYRAMID
Då så. Alla är väl beredda på Nates falska nia idag, va?
Tja, annars vore ni idioter.
Okej.
-Ja, vi borde göra ett försök. -Varför ändra taktik nu?
Jag håller med.
Har du blivit utkastad från ditt kontor igen?
Nej, nej. Tillfällig omflyttning medan de byter matta där inne.
-Den var fullkomligt täckt av hundskit. -Jaså. Ja, sånt har man varit med om.
Okej. Är det nån som vill prata om nåt innan vi går ut på plan?
Ja.
Jag skulle…
behöva lite…
…råd.
Vänta nu.
Roy, menar du att du vill bli medlem i Diamanthundarna?
Fan heller. Jag säger bara att jag inte skulle ogilla
att befinna mig i rummet medan ett jävla möte pågår.
Ja. Okej. Tja, vad sägs om ett entimmes besökspass
för vår vandrande vildhund här?
Diamanthundarna, sitt fint!
Ja. Jag kommer.
-Ja. Jag stannar där jag är. -Okej. Bra idé.
Man lär så länge man lever. Tack, Alanis.
Okej. Roy.
Skäll på.
Minns ni att jag var tvungen att fotograferas med Keeley?
-Ja, det vet vi. -Ja. Åh, ja.
Jag vet att jag sa att jag hatar sån skit,
och jag hatar verkligen sån skit. Men när det kom till kritan,
använde de inte en enda bild där jag var med.
Och det sårade min…
…känsla.
-Åh, ja. -Ja.
I årskurs fem fick jag inte vara med på klassfotot
för jag hade blivit allergisk mot leenden.
Inte samma sak.
Grejen är…
…att hon såg så jävla bra ut.
Helt ensam.
Utan mig.
Så naturlig.
Jag…
Det hade varit jävligt underligt om jag hade varit med i bild.
Och sen på Rebeccas pappas begravning,
sa Jamie satans Tartt till henne att han är förälskad i henne.
Och han lever fortfarande?
Ja. Istället för att slå ihjäl honom förlät jag honom fan.
Jag är fortfarande jävligt lack över det.
Okej. Tja, Roy, vi uppskattar att du skällde på oss.
Det är nåt jag också behöver erkänna.
-Kör på, Nate-rackan. -Roy,
när Keeley och jag shoppade häromdagen, kysste jag henne.
Ja. Hon berättade det för mig. Det är okej.
Jag kysste henne. Din flickvän.
Det är okej.
Jamie bara pratade och honom vill du döda. Vill du inte ens skalla mig eller nåt?
Du gjorde ett misstag, Nate. Oroa dig inte.
-Nej, jag förtjänar att bli skallad. -Jag skallar dig gärna, Nate.
Okej, vet ni vad? Jag tror det räcker nu.
Vi har jobb att göra. Är Diamanthundarna klara?
Vänta. Så ibland handlar de jävla Diamanthundarna
bara om att snacka skit
och ingen löser ett jävla dugg och inte ett skit förändras?
Ibland. Ja.
Det är coolt.
Åh, herregud.
Ja!
Det här är det 83:e mötet mellan dessa två lag
och aldrig har det stått mer på spel.
Brentford leder men Richmond
står fortfarande i deras ovanliga falska nia-position.
Jag gillar det inte, Arlo. Säsongens sista match före uppflyttning.
Känns inte som rätt läge att prova en ny strategi.
Richmond försöker göra mål före halvtid,
men de tappar bollen och Brentford har övertaget.
Ja!
-Fan! -Och det står 2–0 till Brentford.
Kör man nya taktiker så här sent med så mycket på spel
tappar alla huvudet.
Håll tillbaka! Hur många gånger måste jag fan säga åt er? Håll tillbaka.
Det gör inget.
Hörni. Vi är okej!
Det är okej. Kom igen.
Då är det halvtid
i det som varit ett pulserande West London-derby.
Brentford leder med 2–0,
och Richmond låter ett gyllene tillfälle rinna mellan fingrarna.
Jag ska tala klarspråk. Det ser rätt illa ut, okej?
Titta på dem där ute.
Det liknar en renässansmålning av maskulin melankoli.
Okej, vad gör vi nu? Vad ska vi göra?
Vi borde ge upp den falska nian.
Den hade funkat om vi hade spelare som visste vad de gjorde.
Jag håller inte med, Nate. Jag tycker vi fortsätter med den.
De har haft 45 minuter på sig att räkna ut vad de inte ska göra. Ja?
-Vad tycker du, Roy? -Du borde fråga dem.
Det är de som är där ute och gör skiten.
Ja, okej.
Då så, grabbar.
Coacherna och jag har debatterat och vill höra vad ni tycker.
Fortsätter vi med falska nian eller byter vi taktik?
Taktiken är bra och vi är alla fullkomligt kapabla att utföra den.
Det kommer funka.
Hörni, om det kommer från Jan Maas måste det väl vara sant?
Jag skulle inte ljuga.
Zoreaux till exempel, du borde ha räddat det första målet.
Bror.
Okej. Det är bestämt. Vi fortsätter med Nates falska nia.
-Kom igen, nu. Samla er. Kom igen. -Kör, Greyhounds!
Du, kapten?
Vill du göra oss sällskap?
TRO
-Richmond på tre. Ett, två, tre… -Richmond!
Då kör vi, Richmond!
Hej, Nate.
Hej.
Är allt okej?
Ja, Ted. Allt är okej.
-Vad är det? Vad har jag gjort? -Vad pratar du om?
Lägg av, mannen. Du är skitarg på mig. Jag vill veta varför.
Vad måste jag lära mig här?
-Vill du veta vad du gjorde? -Ja, tack.
Okej. Jag ska berätta vad du gjorde.
Du fick mig att känna mig som om jag var viktigast i världen.
Och sen övergav du mig.
Som om du släckte en lampa, bara så där.
Och jag jobbade häcken av mig för att få tillbaka din uppmärksamhet.
För att bevisa nåt för dig.
För att få dig att gilla mig igen.
Men ju mer jag försökte, desto mindre brydde du dig.
Som om jag fan var osynlig.
Du har inte ens satt upp fotot jag gav dig i julas på kontoret.
Bara ett foto av dumma amerikaner.
Nu spelar du Nates falska nia så när laget misslyckas,
och det kommer de göra, då kan du skylla på mig.
Men icke. Fan heller.
Alla älskar dig.
Den store Ted Lasso. Jag tycker du är ett jävla skämt.
Utan mig hade du inte vunnit en enda match.
Du hade skickats tillbaka dit du hör hemma, Kansas.
Med din son.
För du hör fan inte hemma här.
Men det gör jag. Jag hör hemma här.
Det här har inte bara ramlat i mitt knä. Jag har förtjänat det.
Det vet jag, Nate.
Om jag inte nog betonat hur viktig du är för mig, ber jag om ursäkt.
Nej, nej. Vet du vad? Du snackar skit.
Dra åt helvete, Ted.
Richmond ligger under med två, fortsätter med sin falska nia
medan Brentford attackerar.
Chris, börjar tiden ta slut för Richmonds chanser att kontrollera sin framtid?
Bara om du anser tid vara linjär, Arlo.
Ja, Chris, det gör jag.
Bra tryck från Rojas.
Enastående från Tartt. Obisanya är inne.
Han gör mål!
Och tack vare målet från Obisanya,
lever Richmonds drömmar om uppflyttning kvar.
Kör! Kör! Kom igen! Ett till!
-Åh, herregud! -Så spelar man en falsk nia, Arlo.
Fyll mittfältet, var organiserad. Hitta luckorna. Bra gjort.
-Du, nu kör vi. -Ja!
Ja!
Alla andra resultat är klara. AFC Richmond är
på ett mirakulöst sätt efter en historiskt fruktansvärd start på säsongen
bara en poäng ifrån andra plats.
Kom igen, Richmond, Kom igen, Richmond.
Kom igen, Richmond. Kom igen, Richmond.
Om de på nåt sätt kan spela oavgjort,
kommer Richmond bli uppflyttade till Premier League igen.
De behöver bara en sekunds briljans, Arlo.
-Kom igen, Richmond. -Hittar de den i tid?
Kom igen, Richmond.
Kom igen, Richmond…
En lång boll från holländaren.
Tartt är på plats!
Är det nu det händer för Richmond?
Domaren!
Det är straff.
Ja!
-Ja! -Ja! Ja!
Vi måste tro att Tartt får lägga den.
Han har inte missat på hela säsongen.
Dani.
Du klarar det här, muchacho.
Det blir kul. Lita på mig.
Tartt ser ut att lämna över bollen till Rojas,
som inte har lagt en straff, sen, tja…
Kom igen, Dani!
-Kör, Dani! -Nu kör vi, Dani!
Fotboll är livet.
Richmond har klarat det! Med det målet blir de tvåa
och återvänder till Premier League med deras allra första försök.
Vi ska flyttas upp! Vi ska flyttas upp!
Ja, vi ska flyttas upp!
Ja!
Och där är det slut!
Richmond har gjort det omöjliga
med hjälp av mod, målmedvetenhet och framför allt tro!
Jag blev uppflyttad nån gång under min karriär, Arlo.
Det är en rejäl prestation. Richmond förtjänar det här.
De är dock fortfarande en klubb som inte vunnit nån turnering.
Så känns det inte ikväll.
Slutresultat: Richmond–Brentford 2–2. Och glädjen har återvänt till Nelson Road.
-Ja! -Du! Så ja!
För helvete! Varför gjorde du så?
Så jag kunde göra så här.
-Ja! -Ja!
Ja! Kom igen!
Ja!
-Åh! -Ja!
-Vill du ha vatten? -Ja, tack.
Vi är Richmond tills vi dör
Vi vet att vi är det, vi är säkra på det Vi är Richmond tills vi dör
Vi är Richmond tills vi dör
Vi vet att vi är det, vi är säkra på det Vi är Richmond tills vi dör
Vi är Richmond tills vi dör
Vi vet att vi är det, vi är säkra på det Vi är Richmond tills vi dör
Sam.
Vi vet att vi är det, Vi är säkra på det
Vi är Richmond tills vi dör Vi är Richmond tills vi dör
Vi vet att vi är det, vi är säkra på det Vi är Richmond tills vi dör
Sam! Hej. Sammo, hej. Fantastisk prestation.
Ja, målet talar för sig självt så klart. Men din taktiska disciplin, mannen.
De kommer verkligen att sakna dig här.
Mr Akufo.
Jag uppskattade att träffa dig, och jag är smickrad av erbjudandet.
Tyvärr, men mitt svar blir: "Nej, tack."
Och jag tror inte min tid här hos Richmond är över.
Av den anledningen måste jag stanna.
Jag hoppas du förstår.
Din nigerianske jävel!
Ditt yorubaslödder.
Vem fan tror du att du är, att slösa min tid?
-Du din halvtalangfulla skithög. -"Halvtalangfulla"?
Jag kommer ägna mitt liv åt att krossa dig, din jävla skitstövel!
Du kommer aldrig spela för det nigerianska landslaget.
Förstår du mig, minikuken? Aldrig!
Jag kommer köpa ditt barndomshem och skita i varje rum.
Sen bränner jag ner det.
Ja. Sen kommer jag sitta där och äta kenkey
och skita i de jävla askorna. Det lovar jag dig.
Okej.
Jag glömmer aldrig denna skymf. Dra åt helvete, Sam Obisanya.
Jävla fräckhet!
Vilken kuk!
Ja.
Bajs, bajs.
Okej, alla. Lugna er.
Okej. Lugn, lugna er. Lugn. Hallå.
Kom igen nu. Lugna er, okej? Hör här…
Nu, till att börja med vill jag kommentera artikeln
skriven av vår gode vän mr Trent Crimm från The…
Eller, jag vill snarare delge er sanningen om mina problem med ångestattacker.
Och, tja, min övergripande oro
över sättet vi diskuterar och hanterar mental hälsa inom sportvärlden.
Hej, chefen. Jag ville bara gratulera till uppflyttningen.
Detsamma, Ted. Champagne för att fira?
-Jag nöjer mig med vatten, tack. -Kolsyrat eller ej?
Ja. Ej. Okej.
Du vet, innan jag kom hit, trodde jag att ej
var folks sätt att säga att det inte är vatten, du vet.
Som att det var vatten men nu inte är vatten.
Nå, det finns ingen bättre utbildning än att resa.
A-satans-men.
Nästa säsong borde bli kul, visst?
Tja, den kommer inkludera en gammal vän.
-Rupert har köpt West Ham United. -Jaså, har han?
Tja, det blir en fin förändring.
Våra möten med honom blir schemalagda
istället för hans vanliga smygattacker.
Hej, Rebecca.
Och coach.
Förlåt.
Nej. Varsågod, Sam. Stanna. Jag skulle ändå gå.
-Nej, Ted. Stanna. -Nej. Det är okej.
Ja. Okej.
Jag ville bara berätta för er båda att jag har bestämt mig för att stanna.
Det är toppen, Sam.
Ja. Jag är glad att höra det, Sam.
Hur tog Edwin Akufo nyheten?
Inte bra. Han stormade iväg.
Han är redan halvvägs till Ghana.
Åh, vad synd. Jag såg fram emot
avskedshandslaget från Francis.
Nå, jag borde gå.
Du, Sam. Jag bara undrar. Vad fick dig att stanna?
Jag vill säga att det var mina känslor för dig…
…men sanningen är att jag måste sluta oroa mig för vad andra känner för mig.
Jag stannar för att det är det bästa för mig och min personliga resa.
Tack.
Han kan ha talat till dig fast han såg på mig.
Ja. Jag vet det, Ted.
-Åh, fan. Du hävde den. -Ja.
Coach Lasso.
Hej. Där är han. Jag oroade mig för dig. Jag trodde det hade hänt en cykelolycka.
-Jag kan faktiskt inte cykla. -Inte? Det förvånar mig.
Varför? På grund av håret och min framtoning?
Ja, jag antar det.
Varför i helskotta missade du presskonferensen?
För att jag inte längre är reporter.
Jag blev avskedad när de fick veta att jag avslöjat en källa.
-Åh, fan. Jag sa inget, jag lovar. -Nej, jag vet, Ted. Jag sa det.
Jag söker nåt annorlunda. Djupare.
Tja, det är som man säger: man är sin egen lyckas smed.
Synd att du är arbetslös. Men du vet vad det gör dig, va?
Trent Crimm. Independent.
Ja.
-Ja. Min far drog samma skämt. -Ja. Han låter cool.
-Jag hoppas våra vägar korsas igen, Trent. -Jag också, Ted. Jag älskar våra snack.
Vill du ha skjuts?
-Tja, jag föredrar att gå, men tack. -Och Ted,
lycka till nästa säsong.
Fan.
FEM DAGAR SENARE
-Är det här det sista? -Ja. Det här och Trixibelle.
Okej.
Jag har köpt en sista-dagen-vi-jobbar- i-samma-byggnad-present.
Här.
Flygbiljetter?
-Har du köpt mig flygbiljetter? -Till Marbella.
-Hur hittade du riktiga biljetter? -Min reseagent, Kathy. Hon är gammaldags.
Roy, är du säker på att de accepterar pappersbiljetter på flygplatser?
Eller blir det ett propellerplan?
Åh, herregud. Kommer jag kunna röka på planet?
Okej, sluta. Du missar själva poängen.
Imorgon ska du och jag
åka till en villa vid havet i sex veckor
så du kan slappna av innan du börjar kicka röv på ditt nya jobb.
Och jag tänker ta min första semester sen jag var 12
där jag inte måste hålla formen eller rehabilitera mitt jävla knä.
Jag tänker svulla ihjäl mig på tapas,
och det kommer fan ta evigheter.
Älskling, tack.
Men jag kan inte åka.
-Va? Varför inte? -Jag börjar inte om sex veckor.
-Jag började typ för en vecka sen. -Ja, jag vet.
Det var därför jag såg till att stället hade riktig wifi och allt.
Du kan svara på mejl och sån skit, men från en balkong med havsutsikt.
Roy, jag skulle vilja. Men jag kan inte.
Jag kan bara inte.
Men du borde åka.
Gör vi slut?
Nej. Varför säger du så? Självklart inte.
Du ska ta en välförtjänt semester
medan jag låser in mig i ett mörkt rum och jobbar.
Så ses vi om sex veckor.
Keeley.
Roy. Jag älskar dig.
Vi klarar det här.
Vi ses om sex veckor.
TRE VECKOR SENARE
Gratulerar.
Vad ska det bli?
En nigeriansk restaurang.
TILL SALU
TVÅ MÅNADER SENARE
-Skynda! Snabbare! Kör! -Coach! Sir!
-Kör! -Coach.
-Nästa. Kör. -Sir!
-Sätt fart! -Coach!
-Kör! -Sir!
-Sätt fart! Kör! -Coach!
-Sätt fart! Kör! -Coach! Sir!
-Sätt fart! -Coach!
Undertexter: Victoria Emée