Să trecem la „marfă”.
MARFĂ
- Marfă. - Bun.
Înseamnă „frumos”.
Copiii folosesc multe cuvinte din argou. Cel specific Philadelphiei, desigur.
Vreau să le recunoască din vedere, fără să pronunțe aceste cuvinte.
GAGIU sau ȘAU
„Gagiu” înseamnă „băiat”.
Aș spune așa: „Îmi place de gagiu.”
„Gagiul și restul lumii e serialul meu preferat.”
- Sandvici Cheesesteak. - Cheesesteak.
Să trecem la „fratelo”.
- Fratelo. - Da.
Sau „frățică”. E interesant.
- Ce se întâmplă? - Bună, doamnă Howard!
Îi învăț pe copii cum se scriu niște cuvinte.
Îi va ajuta. Copiii folosesc aceste...
ȘPÂRLĂ
- Șpârle! - ...șpârle tot timpul.
Dar așa nu vor învăța să citească pe litere!
Aici predai, nu vinzi sandviciuri-submarin!
„Submarin”!
Submarin!
SUBMARIN
Cuvântul era scris pe tablă.
Copii, să trecem la „hoașcă”. Într-un cuvânt.
Hoașcă!
Ce obraznici sunt gagiii ăia mici!
ȘCOALA WILLARD R ABBOTT
COLABORARE MOTIVARE INOVAȚIE EXCELENȚĂ REALIZĂRI
INOVAȚII DIDACTICE
- Cu excepția... Așa-i! - Scuze!
Merge treaba, profi?
Nu m-am mai trezit așa devreme de când m-am luat de poștaș.
Ce să fac cu atâtea facturi?
Parcă ofereați micul dejun.
Te faci că nu vezi cutiuțele cu fulgi de cereale?
Ascultați! Barosana voastră preferată, adică eu,
a făcut rost de o tehnologie care-i va ajuta pe micuți la citit.
S-a distribuit în școlile din întregul oraș.
Ce faci? N-am chemat profesorii de la clasele mari.
Vin din solidaritate. Și pentru micul dejun.
Oameni buni, m-am documentat.
Programul o să-i ajute enorm pe elevii noștri.
O să citească cu viteza luminii!
Eu prefer căile deja bătute, nu găselnițele la modă.
Încă nu s-a inventat programul care să predea ca mine.
Metodele vechi sunt foarte bune, dar și găselnițele noi pot fi de ajutor.
Tehnologia are rostul ei. Ca atunci când n-ai văzut bărbat de câțiva ani.
E și pentru suplinitori? Credeam că voi proiecta filme Pixar.
Vă spun doar să lăsați prejudecățile.
Un site minunat, numit A-ZUnDoiTrei, m-a învățat să citesc când eram mică.
Părinții mei n-aveau timp de asta. Am învățat singură să fac la oliță!
Am zis prea multe.
Nu-i nevoie ca un tânăr Zuckerburn...
- Zuckerberg. - ...plin de coșuri,
- ...de la Barul Deștepților... - Al geniilor.
...să mă învețe meserie.
Bună dimineața!
- Tu ne faci instructajul? - Da! Și bătrânii pot învăța lucruri noi.
Programul pe care vi-l prezint va revoluționa cursurile.
Îi ajută pe elevi cu cititul
și oferă informații despre progresul lor, care pot fi analizate la finalul zilei.
Rezultatele bune aduc fonduri. Deci ne prinde bine!
- Fiecare va primi una. - Tablete noi!
Da!
Cui trebuie să i-o trag ca să intru în modulul de analiză?
E floare la ureche.
Folosiți markerul să indicați greșelile de pronunție,
creați un cloud, extrageți clasamentul, vedeți procentajul elevilor cu greșeli.
În funcție de asta, clasa va deveni sau nu ZTA,
Zonă-Țintă pentru Ameliorare.
Vedeți? Floare la ureche.
Cum te descurci, Barb?
Floare la ureche!
Autentificare nereușită. Cont blocat.
Bine.
Mă unge pe suflet că Barbara e pierdută. Înseamnă că o pot ajuta cu ceva.
Eu am nevoie de ea zilnic.
Dacă-i fac un serviciu, ies din rândul ageamiilor.
Sunt la fel ca ea.
Gregory! Frățioare! Frățică!
Încă nu știu cum să te iau.
Ce faci? Caut niște frișcă.
- Ești nou. - Lucrez aici de o lună.
Eu sunt aici de doi ani. Mă gândeam să-ți arăt cum stă treaba.
Nu. Caut doar...
Acolo e domnișoara Cooper.
De un an și jumătate, tot gravidă o văd. Nu-i pun întrebări.
E bun și praful de frișcă.
Ea e doamna Robertson. Păzea, o să-ți facă capul calendar!
Și... desigur, o știi pe Melissa. E o dubioasă din sudul orașului.
Fii amabil! Vorbeai despre mine?
Da. Spuneam că ești de la sud.
- Din sudul orașului. - Da.
Asta am zis.
Pe bune, e cea mai frumoasă zonă din oraș.
Îmi place că parcați unde vă vine.
Da, bine.
Chiar am lecție acum despre sindicate. Multe s-au înființat în sud.
Nu cred! Am cunoștințe printre sindicaliști.
Mă bucur că ții lecția asta.
Bravo!
Ți-am zis, e dubioasă.
De asta trebuie să fim uniți. Precum cafeaua și frișca.
Da.
Bun, am intrat.
Să-i învăț pe copii să citească? Abia citesc eu!
EVALUARE Bine ați venit!
Cine mi-o fi făcut poza aia?
Barbara?
Scuze.
Bună! Te descurci cu programul?
E cam greu de înțeles, dar încep să prind șpilul.
Bine. Întrebam în caz că-ți prinzi urechile.
Am crescut cu computer și tot mă depășește.
Am pierdut portofelul de criptomonede. Tu ești dintr-o altă generație.
E de înțeles dacă ai dificultăți...
Glumești? Sunt as la informatică. O ador!
Fac cumpărături în App Store. Am un Hotmail...
M-am și plimbat cu o Tesla. Am trecut de nivelul începătorilor.
- Măi să fie! - Da.
- Grozav! Pot să văd? - Nu.
Janine, îmi deranjezi elevii.
- Vorbesc în șoaptă. - E de ajuns că ești aici.
Așa că fii amabilă și pleacă.
- Am de răspuns la niște Hotmailuri. - Bine.
Susține că se descurcă, dar programul e complicat.
Nu recunoaște din orgoliu. Așa că voi aștepta să-mi ceară ajutorul.
Pagina nu poate fi găsită.
Abia aștept!
Așa s-au reunit sindicatele și muncitorii fără sindicat
și au colaborat să rezolve criza din sudul Philadelphiei, bine?
Bun. Alegem un substantiv din Grupul de Substantive.
- Nu mă prind. - Scumpule, nici eu.
Vă zic ce o să fac. O să continui să predau așa cum știu de 30 de ani.
Voi introduce informațiile necesare în program.
Ștergeți datele de pe computerele elevilor.
Fac ce știu și ceilalți să-mi dea pace!
Auzi, Hill? Lecția aia n-a făcut doi bani. N-a fost așa.
Am citit mai multe cărți. Cred că știu istoria din spate.
- Ai mei au trăit istoria aia! - Am ascultat și podcasturi.
Îți propun ceva. Știu un cerber de pe vremuri.
Vă fac cunoștință. Poate vine să le povestească copiilor cum a fost.
Surprinzător, mă bucur că Melissa aduce un polițist.
Le va spune copiilor cum spargi pașnic o grevă.
Mă bucur că Vinny, liderul greviștilor, a ieșit de la pușcărie.
Are de muncit în folosul comunității. Încă o sută de ore și va fi în regulă!
Bună dimineața!
Poftiți încoace! Gata de distracție? Așa vă vreau!
'Neața, „abbottiști”!
Unul dintre profesori depășește cu mult așteptările.
Programul spune că elevii de grădiniță citesc la nivel de clasa a patra!
Nu.
Doamnă Howard, iar ești cea mai tare!
Barbara?
Nu! Bine, mulțumesc!
Nu. E de ajuns.
Eu spun „doamna”, răspundeți „Howard”!
- Doamna! - Howard!
Bună, Barbara! Voiam să-mi cer scuze. E limpede că știai ce faci.
Am fost arogantă să presupun sau să sper că ai nevoie de mine.
Iată că apelez iar la tine. Oficial, ești Yoda. Mai puțin păros.
Bine!
Mici genii la bord!
Care dintre voi o să mă ducă pe Marte cu mintea lui isteață?
Nu-i nevoie de toate astea. Îmi fac doar meseria.
Nu uitați cine a adus programul ăla mișto!
Doamne! Uite cum nu culeg laurii, deși îi merit din plin!
Barbara, știi ceva?
Mulți dintre noi au nevoie de ajutor. Poate ții o prezentare.
Nu ajunge. Să ne adunăm toți, să ne citească unul din elevii ei!
Să se alfabetizeze analfabeții!
Bravo! Nu și pentru partea a doua.
Bine. Khalil ar putea să citească.
Nu el! Oricine știe că tocilarul ăla citește.
Eu mă gândeam la el.
Cinci ani și citește ca într-a patra! Ai făcut minuni cu el.
- Mi-a fost greu. - A ajuns. Vine încoace.
Minunat, Melissa! Să pregătesc terenul...
Elevi, ne va vorbi un erou,
un cetățean-model din acest oraș, care a pus capăt în mod pașnic...
- Copii, el e Vinny Romano! - Spuneți-mi „Levier”!
Bună, domnule Levier.
- Am putea să-ți spunem și altcumva? - Nu.
Haide, citește!
Will nu-i pregătit să citească.
Dar i-am citit de atâtea ori de aici, încât știe cartea pe de rost.
N-o să aibă nicio problemă.
- „Jack și Jill au urcat pe...” - Da.
Bun. Will, se termină în „lină”.
- Bulină! - Nu.
Barbara, îmi împrumuți niște steluțe?
Eu le-am împărțit pe toate elevilor. Merg și din cele roșii.
- Sigur. - Mulțumesc!
Cel mai isteț cititor de la Abbott!
Abia aștepți să vadă toți ce bine citești? Da?
Poftim!
- Îi e bine? - Da.
Tocmai a pătruns în universul magic al cărților.
- Janine, lasă-l să se bucure! - Bine.
Bună dimineața, copii!
Bună dimineața și vouă.
Dl Eddie
Mi-a mers binișor în școala asta.
Copiii nici nu mi-au reținut numele, darămite programul ăla sucit de citit.
Poate după ce le învață pe astea două o să ne uităm la filme.
- Bună, Gregory! - Salut!
- Cum te-ai acomodat? - Bine.
Încă mă dumiresc unde-s toate, cine-s oamenii...
- Da. Eu sunt Janine. - Asta știu.
Cum te descurci cu programul de citit?
N-o să mint. M-a lăsat mai zăpăcit decât eram la început.
Nu trec de nicio lecție fără un mesaj de eroare.
E foarte enervant.
Hai să ne vedem după program, să-i dăm de cap!
Mi-ar face plăcere.
Glumești? Dar... fir-ar să fie! Iubitul meu vine să mă ia după program.
Dar ai putea veni cu noi. Dăm o fugă până la IKEA.
- Ajută-ne să alegem un pat! - Bine...
Aoleu, am uitat! Vine cineva și după mine.
O fată... O femeie. O mașină plină de femei și...
- Poftim? - Nimic.
Bine. Ne mai vedem prin școală!
Da. Ne mai vedem. Să vă bucurați de pat!
Așa o să facem. Glumesc. Ne mai vedem! Pa!
Am coborât cu sutele din autocar.
Și jigodiile de pompieri nici nu s-au arătat la față!
Gaborii erau țâfnoși pentru că aruncam cu pietre.
Ce mare scofală? Erau doar niște pietre!
Oricum, i-am zis scârnăviei...
- E minunat, nu? - De ce l-ai adus?
- Nu așa ne-a fost vorba? - Credeam că-i polițist.
- Că spune că s-a rezolvat pașnic. - Dar adevărul e altul!
- A fost martor la evenimente. - Mai degrabă „complice”.
Asta mă deranjează la cei ca tine.
Romanțați istoria orașului, dar nu recunoașteți adevărul.
Alergați pe treptele lui Rocky, dar n-ați încasa un pumn în figură.
Ba aș încasa un pumn! Ce vrei să spui? Că sunt un hipster figurant?
Mă implic. Le fac educație copiilor. Zi de zi.
Nu le faci bine educație dacă nu le respecți originile.
Respectul contează.
Eu și colegii facem grevă. Nu mai vrem extemporale.
Reflectoarele!
Ne-am strâns să omagiem copiii-minune ai Barbarei!
E o șansă uriașă pentru școala asta.
Înainte să începem, vreau să evidențiez contribuția mea personală.
Când am văzut a 17-a oară Antrenorul Carter...
„Jack a picat, scăfârlia și-a crăpat și Jill s-a dus de-a dura.”
Perfect!
Când vom urca pe scenă, exact așa să o spui!
- Și nu dansa! - Dar așa fac eu, doamnă Howard!
Doamnă Howard! După adunare, poți să mă ajuți cu programul?
Copiii mei au dificultăți. Știu că-ți cer mereu ajutorul.
Dar... ești cea mai bună.
- Janine... - Poate exagerez, dar te admir nespus.
Îmi spun că ești om, ca mine. Scuză-mă. Bat câmpii. Mă faci...
Scuze! Mă faci să aspir să fiu o profesoară mai bună.
Bine.
- Încep să uit cuvintele. - Hai să mergem!
Uită?
Am făcut mai multe într-un an decât el în tot filmul!
Mulțumim.
E cazul să plec. Puștiul e nerăbdător să citească.
Bună ziua, Abbott.
Elevul meu, William, va citi „Jack și Jill”.
Ba nu! Am primit cartea lui Michelle Obama.
Citește ca un elev dintr-a patra. Nu va avea probleme.
- Will ar prefera... - Ni se rupe de ciubere, apă și alte alea.
S-auzim ce zice Michelle O!
Sper că povestește idila cu drăguțul de Barry Hussein!
POVESTEA MEA
Bun, încep.
Ajunge.
Oameni buni, Will e un elev și un dansator minunat.
Dar încă nu poate citi această carte.
Adevărul este că am intrat în program, dar am apăsat la întâmplare pe butoane.
Nu voiam să înregistreze că citesc la nivel de clasa a patra.
Știu cum să-i învăț să citească.
Dar nu pot folosi programul.
Așa că am mințit.
Nu pot să cred că m-a mințit.
De obicei încurajez minciuna, dar să-mi fi zis și mie!
Barbara. Cine s-ar fi așteptat?
Bună, Barbara! Altă adunare reușită a școlii.
- De ce mi-ai refuzat ajutorul? - Mă descurcam cum puteam.
- Ai preferat să minți în loc să te ajut? - Nu asta e problema.
Atunci care e? Nu pricep.
Îmi fac bine treaba. Și știu cum să fac treabă bună.
Să recunosc că nu mă descurc cu programul
ar fi însemnat să le spun tuturor că-s depășită.
Nu știi ce înseamnă asta.
Apar mereu oameni și tehnologii noi...
Mă simțeam dată la o parte.
Dacă așa te simți,
atunci suntem în asentiment, pentru că și mie mi-e greu.
Tuturor le e greu. Chiar copiilor, care vând jetoane nefungibile din născare!
Vezi? Nu știu nici ce-s alea. Pesemne că-s doar o babă.
- O hoașcă. - Și asta.
Nu știu ce-s jetoanele alea.
Ce-ar fi să ne dumirim împreună?
Mi-ar plăcea.
Bine.
Ne apropiem cumva?
Ai bombonele pe curea?
Țineam morțiș s-o învăț ceva și n-am luat în calcul ce simțea.
Chiar ne-am apropiat nițel, deși am dat cu mucii-n fasole.
Ați văzut, nu-i așa?
Bună! Ți-am adus lasagna, să facem pace.
Nu mănânc doar feluri italienești. Sunt doar un stereotip?
- Doamne! Sigur că nu. O arunc. - Aș fi proastă s-o refuz! Dă-o încoace!
Melissa...
Am fost un prost când te-am judecat. Pe tine, sudul Philadelphiei...
Te-am luat de sus. Am fost nesimțit.
De-ar recunoaște asta și fostul meu soț...
- Îmi pare foarte rău. - Ascultă!
Încerci să cosmetizezi orașul, istoria sa. Nu-i nevoie. Ia-l ca atare!
Cu bune și cu rele.
- Levier, desigur, reprezintă relele. - Eu nu i-aș spune-o în față.
Știu că ai intenții bune, scumpule. Le vrei binele copiilor.
- Dar nu mai fi așa încuiat! Atâta tot. - Așa o să fac. Îți mulțumesc.
- Elevii mei au învățat multe de la Vinny. - Bine.
Au negociat și au căpătat pensii.
Beton!
- Lecția e jos. - Așa!
Da!
E dificil când apar tehnologii noi, care schimbă felul cum lucrezi.
Dar acesta este viitorul.
I-am venit de hac!
- Da... - Am intrat!
Fetelor... și tinere armăsar.
Se pare că programul a fost destinat
strângerii datelor despre deținuții din penitenciare.
Penitenciare?
E o legătură între nivelul cunoștințelor și necesarul de paturi...
- Doamne! - Cică e ilegal.
Sunt la fel de oripilată ca voi.
Ce rușine!
- Le vinzi, nu-i așa? - Ai tu altă idee, Melissa?
Mare păcat!
Îmi plăcea că pot ține o lecție întreagă doar despre o literă.
Auziți? Știu ce-am putea folosi în locul lui.
- Nu-i complicat. - Nu.
A-ZUnDoiTrei
E haios că...
„La 54 de ani, încă învăț. Și sper s-o fac întotdeauna.”
- Cumva... - Doamne!
Ai citit!
A citit!
- Ești un mic geniu! - Da!
- Măi să fie! - Da!
Vai de mine!
Da!
„Eșecul e o nereușită cu mult înainte să dea roade.”
Asta așa e.
- Pot să iau o pauză? - Nu. Citește! De-acum e interesant.
În niciun caz! Să mergem!
- Barbara! - Vino!
Plătește-mi abonament la Audible!