PENSIONARE FERICITĂ
De aceea Abbott rămâne de-a pururi drag sufletului meu.
Bun, voi încheia.
Știți că nu-mi mai tace gura. Nu-i așa, Ava?
Știu bine!
Barbara, mulțumesc pentru bunătate. Mel, ai făcut atâtea pentru mine!
- Nu știu cum... - Cine e?
Habar n-am cum o cheamă.
Știu! O cheamă...
E profă de sport? N-am treabă cu astea. Vocile nu li se potrivesc cu fețele.
Cathy! Nu pot să cred că e ultima ta zi alături de noi.
Ai fost cea mai minunată profesoară voluntară de arte din școala asta.
Privește! Are formă de bermude.
Pentru că-ți plac vacanțele în insulele Bermude!
- Ce drăguță ești! Mulțumesc! - Cu mare plăcere.
Barbara, cum o cheamă pe asta?
Școala Abbott
ȘCOALA WILLARD R ABBOTT
COLABORARE MOTIVARE INOVAȚIE EXCELENȚĂ REALIZĂRI
BIROU ADMINISTRATIV
- Janine! - Da.
Ce-ai pățit? Îți faci curaj să fii tu însăți?
Nu. Azi intră în pâine prietena mea Sahar.
Auzind că ne trebuie profesor voluntar de artă,
am sunat-o pe Sahar.
E o artistă locală de succes și e foarte cool.
Uitați! Noi două, la facultate, când ne-am cunoscut.
Nu-i rămâneau dinții pătați de la vin. Să știți că nu-mi făceam ușor prieteni!
- Nu cred... - Da, incredibil!
Sahar m-a scos din carapace. Sigur va face la fel cu copiii.
- Dacă mă credeți pe mine cool... - Nu.
- Janine e cool. - Mersi!
- Joacă puzzle. Tricotează. - Mulțumesc!
- Are pantofi ortopedici, mănâncă prune. - Ce-ai cu prunele?
- Păi... - Nu-s niște fructe cool.
- Știți ce fruct e cool? Kiwi. - Exact!
- Janine! - Doamne! Sahar!
- E franțuzoaică? - Bună dimineața! Eu sunt Sahar.
Deci erai prietenă cu Janine. Din obligație, ca îndrumătoare,
sau murea de rușine și-i îndeplineai ultima dorință?
Ea e Ava. E glumeață.
Sunt încântată că mă aflu aici. Abia aștept să colaborăm.
Hai să-ți arăt școala!
- Frumos. - Îi stă bine cu salopetă. Mai rar.
Twitch întrece succesul televiziunii. Îl urmăresc mai mulți decât...
Jacob, încerc să mă ocup de nutriția copiilor.
Da, desigur. Scuze!
- Devin, ce canal preferi pe net? - Am treabă, băiețaș!
Așa e Devin. Nu pot să cred că asta le dau copiilor la masă!
S-a redus bugetul. E tot mai rău de la an la an.
Felurile astea au legume?
În fiecare dimineață ne trimit varză de la Bruxelles.
Nu-ți vărsa năduful pe el!
La fel ca noi, se descurcă așa cum pot.
Am văzut pe NowThis niște profesori din Kentucky
care au plantat legume la școală.
Am putea face la fel.
- Cine? - Jacob și Barbara. Cea mai tare echipă!
- Jacob, n-o să meargă aici. - În alte școli a mers!
I-ar ajuta pe copii
și ne-am apuca de grădinărit, cea mai tare ocupație!
- Cu asta sunt de acord. - Doamne! Chiar o facem?
Nu pot să cred ce-mi iese pe gură. Dar, Jacob, hai s-o facem!
Nu-s repartizate, dar se știe unde parchează fiecare.
Iar tu ai parcat pe locul meu. Pricepi?
Pricepe.
Da. Îmi pare foarte rău. Nu se va mai întâmpla.
Abia învăț cum merge treaba.
Bine. Ce a fost a fost. Nu despre asta voiam să vorbim.
Păi cu asta ai început!
Glumesc.
Voiam să vorbim despre proiectul „Peter Iepurașul” de anul acesta.
E minunat. Clasele noastre citesc Povestea lui Peter Iepurașul.
Apoi, împreună cu profesorul de artă,
copiii o ilustrează folosind farfurii de carton.
Marele proiect artistic de la clasa a doua!
Anul ăsta, avem o surpriză.
Peter Iepurașul
- Doamne! Sunt noi? - Tu să-mi spui!
N-are pete de ciocolată, nici mucegai.
Ce bine e legată! De unde le ai?
Le-am cumpărat.
- Din banii tăi? Nu-s de căpătat? - Eu le-am plătit.
Mă ocup de proiectul ăsta de 15 ani. Copiii l-au îndrăgit.
Asta e din primul an. E o farfurie din polistiren.
Știu că nu-s ecologice,
dar pateurile cu cârnat nu plutesc în cadă pe farfurii de carton!
- E colosal. - O să-ți placă mult.
- Punem țara la cale mai târziu. - Grozav! Abia aștept!
- Ți se potrivește ca o mănușă. - Dar ați ales bine povestea?
Poate există una mai de actualitate.
Melissa a cumpărat cărțile astea noi.
- Sahar. - Am o idee și-mi place mult!
Ducem totul la un alt nivel.
Vom sonda profunzimea poveștii și vom descoperi metaforele sale tainice.
Da. Clar!
Mulți cred că e doar o poveste despre un iepure care fură morcovi.
Dar noi nu suntem ca ei.
Noi deslușim subînțelesul. E despre viața casnică și capitalism.
Exact! Mereu am zis asta.
- Dar așteaptă să vorbesc eu cu Melissa. - Desigur.
Așa e prietenia dintre noi două: întotdeauna e incitantă.
Tot timpul facem chestii interesante.
Am chefuit acasă la Tierra Whack... Ea a chefuit. Eu am stat afară.
Am ascultat. N-am putut să intru.
Era un chef pe cinste. Toți se distrau de minune.
Jacob.
- Uită-te la noi! - Ai gusturi bune, domnule Hill!
Și tu. E interesant cum au apărut pălăriile...
- Punem nițică muzică? - Desigur!
E bossa-nova?
- Da. Schimb dacă vrei. - Nu.
- Îmi place la nebunie! - Minunat!
- Poftim. - Mulțumesc!
Am adus răsaduri, ca să meargă mai repede.
Poate sădim într-un loc legume și în altul, fructe.
Mi-ar plăcea să avem și o grădiniță cu flori.
Ți-am luat-o înainte!
Crini!
Ca-n filmul meu preferat, Crinii câmpului.
Știi ceva? Nu se mai nasc bărbați ca Sidney Poitier.
Că bine zici!
Bună! Ce faceți acolo?
- Facem o grădină de legume pentru elevi. - Ce cool!
- Mai avem niște mănuși! - Nu vreau. Dar mulțumesc pentru ofertă!
Nu mă pricep deloc la grădinărit.
Prin '60, bunicul a înființat firma de peisagistică Eddie Lawn & Care.
Prin '90, a preluat-o tata. În primii mei 20 de ani din viață,
mi-am petrecut vacanțele de vară sădind, cosind și greblând.
Nu suport să grădinăresc.
Nu-i bine s-o îneci!
Așa am auzit.
Amaya, ești în grupa lui Jupiter. Nu acapara inelele lui Saturn!
Cum adică „veche”? Sunt bătrână? Cartea e demodată?
- „Veche”? - Nu.
Proiectul e doar cam elementar.
Normal! E o școală elementară!
Nu mi-am ales bine cuvintele. Scuze...
- Care-i baiul? - Experta în artă crede
că tradiția noastră e prea „elementară” pentru clasa a doua.
Vrea să facă nu știu ce instalație în bibliotecă.
Nu resping proiectul tău, dar...
Discutam mai devreme cu Janine...
Îi ții hangul?
Hai să ne calmăm și să ne întrebăm...
- Ducem proiectul la alt nivel. - Nu mă băga!
O să facem farfurii cu iepurași, ca întotdeauna. Și cu asta basta!
Janine, spune-i să aibă grijă! Nu știi cu cine te pui!
Bun. Deci spune că ar trebui să ai mare grijă
și că nu știi cu cine te pui.
Îmi pare rău că s-au încins spiritele.
De asta ți-am cerut să aștepți să vorbesc cu Melissa.
N-ai de ce să-ți ceri scuze. Măcar pune suflet.
Așa e, dar regret că nu-ți mai poți face proiectul.
O să-l facem. Lăsăm noi pe cineva să ne oprească?
Un „nu” de la Melissa face cât o mie de refuzuri.
O să-i placă la nebunie!
Dar încă nu știe, pentru că nu gândește ca noi.
- Noi suntem „alfel”. - Sigur că da.
Cred că se zice „altfel”...
Unde e Janine de anul trecut, care sărea peste turnicheți
pentru mărirea lefurilor din transport?
Am plătit, să știi.
N-am reușit să sar. Din banii noștri sunt plătiți.
- N-avea rost să protestez. - Te întreb ceva.
Te-ai angajat aici ca să faci parte din sistem,
sau pentru că voiai să-i inspiri...
- Cum te cheamă? - Bria.
...pe elevii ca Bria și prietenii ei să gândească fără constrângeri?
Te pricepi! Știi să mă motivezi!
Dar tot nu putem folosi biblioteca fără acordul Melissei. E proiectul ei.
Ce făceam la facultate când căpătam note nedrepte?
- Ne resemnam. - Flirtam cu proful.
- Nu... Tu asta făceai? - Propun să trecem peste capul Melissei.
Are mare dreptate. Uneori uit de ce m-am angajat aici.
Sahar mi-a reamintit într-un mod năucitor. Bum! Ce cool!
De fapt, bunica mi-a insuflat dragostea pentru grădinărit și șotii.
Mor de râs!
Barbara.
Bravo, amice!
Să-l ducem pe micuț înăuntru.
GUNOI DE GRAJD
Rahat!
Jacob și Barbara habar n-au ce fac.
Planta un cocotier în vestul Philadelphiei,
în sol cu pH mai mic de 6,3.
Frăție!
Devin, amice, ia privește!
- Ce vreți, baștanilor? Ce-i aia? - E de mâncat! E un dovlecel.
Știu ce-i un dovlecel. Dar ce vrei să fac cu el?
Cultivăm legume pentru copii în noua grădină.
- E odrasla noastră. - Așa deci...
Mi-l dai nițel să-l văd?
E odrasla voastră...
Priviți puișorul!
- Bebe Sidney! - Câtă neobrăzare!
Ce fac cu piticania aia? Hrănesc juma' de copil?
Normal că nu! Era doar o mostră.
După ce înfloresc plantele, o să înotăm în dovlecei!
Și apoi ce facem? Îi gătim? N-avem timp. Abia ne descurcăm și așa.
Visați în timpul vostru liber!
- Nu a avut reacția scontată. - Devin are dreptate.
- Suntem naivi. - Barbara!
Nu pot să cred că m-ai îmbrobodit!
Astfel de proiecte n-au șanse în școlile de stat.
Dau în mintea lui Janine!
- Eu tot cred că poate... - Tu...
...să meargă.
Trebuie să existe o soluție!
Dacă trebuie să merg în grădină fără prietena mea Barbara...
Scuze!
Bună, Ava!
- Ce zici de ăștia? - Sunt haioși.
- Nu pe tine te întrebam, Carlton! - Are dreptate. Cred că sunt haioși.
Ai gusturi bune.
Ava, vrem să te rugăm ceva.
Nu m-a auzit?
Știi, Ava,
când am băut ayahuasca în Peru, m-a vizitat o zeiță telurică
cu un profil energetic identic cu al tău.
Era superbă.
De la chestia aia nu vomiți și faci pe tine?
Ești amuzantă!
Ne întrebam dacă putem folosi biblioteca pentru o mică instalație.
- O chestie artistică? - Pentru copii.
Ideea Melissei, dar la alt nivel.
Alt nivel? Sigur că da! Aveți aprobarea mea.
- Draga mea! - Super!
O zi minunată îți urez!
Nu-mi ura. E deplasat și nepoliticos.
Ava, sper să strălucești azi.
Știi ceva, Sahar? Cred că așa voi face.
Ai o pată.
A strănutat un copil pe mine.
'Neața! Uite, Barbara!
Dovlecei. Spălați, prăjiți, gata de mâncat.
Nu-s din grădina voastră! Presupun.
Presupui bine, Gregory. M-am dus în piață,
am cumpărat dovlecei și i-am preparat noaptea.
Știați că cafeaua concentrată se diluează cu apă?
Eu nu. Nu-mi simt degetele de la picioare.
Deci ai făcut noapte albă ca să gătești?
Da. Pentru că Devin a zis că n-are timp.
Jacob.
Sunt impresionată!
- Antrenant ca Go Man Go! - Go Man Go!
Ce naiba se întâmplă?
Mai am în mașină.
Melissa, o să-ți placă la nebunie creația mea și a copiilor.
- Sper că-s iepurași din farfurii. - Sigur! Asta sunt, nu?
Da, sunt iepurași din farfurii de carton... cu pasiune!
- Să înceapă experiența! - Fie...
Copii, ce minunății ați făcut!
- Doamne! - Bravo!
Ce frumoase sunt!
Vai de mine!
- Am trudit la iepurașii noștri. - Așa e.
Se cuvenea să le oferim un cămin special.
- Doamne! - Măiculiță! Sahar!
N-am obiceiul să-mi explic creațiile și sigur tu o înțelegi pe asta.
Da. E limpede ca bună ziua!
Sahar, trebuie să recunosc. E minunat.
Ideea e încălcarea normelor societății, creând și distrugând simultan.
Folosind ce ne ține pe loc pentru a ne propulsa înainte.
Da, așa se face.
Sahar.
- Din ce e grădina asta? - Asta e marea atracție!
Din cărți cu Peter iepurașul!
Niecy, ține!
- Astea-s bune. - Pentru ce?
S-o stâlcesc în bătaie!
De ce o iei așa? Proiectul era superb.
Sahar, ai distrus cărțile cumpărate de ea!
Nu pricepeți! Ideea e să facem zob limitele!
- Ce-ar fi să-ți fac zob capul? - Nu!
Bine...
Rolul proiectului e ca acești copii să-și exerseze
funcțiile motorii fine într-un mod creativ.
- Ai sărit calul. - Nici gând!
- Și facem rost ușor de alte cărți. - Ba să știi că e greu!
Atunci voi crea un fond din banii mei,
să cumpărați cărți mai importante
- ...decât cea cu iepurele. - Ce ai cu ea?
- E citită și răscitită. - Cu un motiv.
- E vreun iepure de culoare prin ea? - Copiilor le place.
Ceva care le place multora nu e neapărat rău.
- Sahar, îi datorăm scuze Melissei. - Știam eu!
- Te-ai dat cu ei. - Cu cine?
Adepții mediocrității și conformismului.
Îmi părea cool că lucrezi într-o școală defavorizată.
Dar văd acum că nu vrei să fii o inspirație pentru copii.
Știi ceva? Nu-mi place să-ți spun asta, dar gândești convențional.
Știi ceva?
Poți să te cari.
Janine, chiar asta voi face.
Apropo, am mințit. Înoți în puloverul ăla.
Zău? Pe tine te cheamă Sarah de fapt! Ți-am văzut certificatul de naștere!
- Proasta! - A început? Am pierdut ședința foto?
Melissa, habar n-aveam ce are de gând. Îmi pare foarte...
Nu-ți cere scuze! Sunt mândră de tine.
Ai făcut bine dând-o afară pe Zoë Kravitz aia închipuită!
Ai dat-o afară pe Sahar? Aoleu, Janine!
Cum o găsesc pe net?
Habar n-am de ce ai fost prietenă cu ea.
Ascultă...
Fără ea, nu m-aș fi distrat deloc la facultate.
M-a ajutat să simt că mi-am găsit un loc, așa cum eram.
A făcut marginalizarea cool.
E mai important să fii integră decât să fii cool.
Iar tu ai integritate.
Faci rost până la anul de 75 de cărți cu Peter iepurașul!
Dacă ați încheiat episodul ăsta special,
Janine, dă-mi numărul lui Sahar ca să ieșim în weekend!
La fix! Unul cu nădragii second-hand aduce o tavă cu murături.
Jacob a gătit dovlecei întreaga noapte pentru prânzul copiilor.
Știm cât de grea e munca ta.
Lucrezi în condiții de stres,
dar tot pregătești zilnic masa a sute de copii.
Te rog să mă ierți că ți-am denigrat mâncarea.
Sigur e minunată.
Mulțumesc! Și chiar e minunată. Ar trebui să gustați.
- Am gustat. - Acum avem cuptor cu microunde.
Acum e fierbinte! Hai, gustă!
Da.
Da?
- Cartofi prăjiți. - E crochetă de pui.
Oricum, poftim! Sunt gata de servit.
Da.
Sanepidul nu-mi dă voie să servesc mâncare gătită acasă.
Mai ia niște crochete!
- De unde ai cărțile? - Nu asta contează.
Evident, n-am bani de atâtea cărți. A trebuit să fiu inventivă.
Iată un comentariu pe tema vieții casnice și a capitalismului,
precum și a socialismului și a sexismului.
Dacă stați să vă gândiți, e morcov...
sau nu?
Depinde de ochiul celui care privește și are ochi.
Am contactat niște colecționari care au bani de spart.
Am vândut instalația și cu banii am cumpărat cărți.
Ești cool!
- De ce le porți împreună? - Pentru contrast.
Dacă zici tu...
O să-ți ieși din minți când o să vezi. Acum!
- E răpitoare! - Mica noastră planetă Pandora.
- Știi, cea din Avatar... - Nu.
Nu-i nimic. Nu e musai să ne placă mereu aceleași lucruri.
Să mergem!
Da!
Ăia omorau plantele!
N-ar fi scăpat nicio sămânță. Nu puteam sta cu mâinile în sân.
Cum spune mereu tata:
„Bărbații nu ignoră rădăcina problemei. La sapă, băiete!”
Urăsc grădinăritul!