- Frumos! - Mersi!
Buchetul e de la un elev...
Ce pulover fain!
Mersi, Myles!
Un compliment. Și nu te lua la mișto!
Mă așteptam la ceva de genul: „Au țoale faine în talcioc!”
Copiii s-au purtat chiar bine. De parcă le place cartea.
La fel și la mine!
Sunt cuminți, iau note mai bune și se pare că primesc flori...
Visăm cumva?
În sfârșit, le-am stârnit entuziasmul și le impunem respect.
Entuziasm, să mai zicem. Respect? E un vis frumos.
Vick, merge treaba?
- Salut! - Bravo pentru extemporal!
- Cineva s-a pus pe învățat. - Orice pentru dv., dle C!
Ce drăgălaș!
- Cine-i domnul C? - Habar n-am. Dar nu insist să aflu.
Nu vreau să stric relațiile punând prea multe întrebări.
Jacob, câinele mătuși-mii își vrea puloverul înapoi!
I-am zis-o!
Școala Abbott
ȘCOALA WILLARD R ABBOTT
COLABORARE MOTIVARE INOVAȚIE EXCELENȚĂ REALIZĂRI
Bravo, copii! Numai zece și nouă! Sunteți grozavi!
Bine. Fără larmă, cu grijă...
A fost un an lung, și cu bune, și cu rele.
Dar a meritat efortul. În sfârșit, treaba merge strună.
Bine.
Cineva se pare c-a uitat unde e podeaua. Iau un prosop de hârtie, să curăț.
Stați așa... Ce?
Ce naiba...
Cine a făcut asta?
I-am zis vecinei că, dacă reclamă la primărie copacul,
o să-l mute fără să consulte un arboricultor.
- Partea amuzantă e... - Nu.
Partea amuzantă e că numărul nu e cel din alte state.
Jacob, te rog, termină! Îmi pare rău. Nu e vina ta.
Mda. Vorbeai cu ceilalți Jacobi de față.
Țelul meu în viață era să ajung director de școală.
Vestea că nu voi reuși prea curând m-a pus serios pe gânduri.
Te înțeleg. N-ai chef de stat la povești. M-am prins.
Bună! Să vă povestesc o ciudățenie?
Janine, uită-te în jur! N-avem chef de stat la povești.
Atunci nu vă zic c-am găsit urme de tălpi pe bănci.
Stai! Ai găsit urme de tălpi pe bănci?
- Da. Ciudat, nu-i așa? - Da.
Și eu am găsit urme de tălpi pe bănci.
N-am dat atenție. Am văzut ciudățenii mai mari.
Da. Și eu am găsit. Credeam că-mi filează o lampă.
Deci și alții au găsit urme de tălpi în clase?
- Da! - Zău?
Nu în clasa mea. Băncile sunt curate ca lacrima.
Dacă toți o pățesc, cu excepția Barbarei, care-i treaba?
- E ciudat. - Păi...
Știu eu care-i treaba. Și e groasă.
Speram să nu ajungă prin școala noastră.
- Fantome. - Se cheamă „băncuța”.
O provocare pe net. Copiii sar de pe o bancă pe alta.
Au scris săptămâna trecută în rețeaua administratorilor.
♪băncuța școala Houston
- Da! - Fă-o!
Clipurile sunt peste tot.
Dl Ronson de la academia West Adams spală bănci de săptămâni bune.
Hai că poți!
Primul care cade!
Doamne! Sunt cu sutele! E groaznic!
Dar nu e cazul la noi, nu-i așa? Elevii noștri ne respectă.
Se pot răni grav!
Eu deja sunt rănită.
Știu toate curentele pe internet! De ăsta de ce n-am aflat?
- Trebuie să cercetăm. - Știi ceva?
Poate iau amprenta tălpii. Ai șters băncile?
- Nu. - Urât din partea ta!
Vă pricepeți la încălțări?
Iubitul meu, Zach, e expert.
Iubește încălțările mai mult decât orice. Cu excepția subsemnatului.
Adică mandea.
Nu găsesc informații pe net.
Când ajunge expertul?
E pe drum.
- Zach ăsta locuiește cu tine? - Da. De luna trecută.
- Și vă înțelegeți bine? - Da. E grozav!
Deci te cunoștea și tot s-a mutat cu tine.
Pare un tip cumsecade. Nu-i așa?
- Sigur! - Da!
Aici erai!
- Negru? - De asta numele se pronunță „Zac”.
Tu cred că ești Ava.
- V-a trecut prin cap! Nu vă uitați așa! - Mereu ne uităm așa la tine.
- Ne bucurăm să te cunoaștem. - Regina aluatului de pizza!
Săptămâna trecută am mâncat marginile aluatului de pizza.
Nu irosesc mâncare.
- E urma făptașului? - Da.
Ce vrei să spui?
Talpa părea mai mică în poză. Nu e de clasa a doua.
Ne râd în față!
Daca e adidas de adolescent,
se multiplică mult variantele de firmă și de model.
Îi merge mintea!
Locul trei la cunoștințe generale la Oscar, în piața Rittenhouse!
Ne-au eliminat dintr-un fleac, dar Sri Lanka...
Scumpule, ce vrei să spui? E cazul să batem câmpii?
Nu. Scuze! Spune mai departe.
L-a împiedicat să-și dea în petec?
Îl ținem ca pe stingător, pentru urgențe?
La treabă! Cică primele 48 de ore sunt cele mai importante.
Stai puțin! Talpă asimetrică, cu negru și gri?
Azi m-am aventurat să port adidași.
Beton!
- Bine! - Mulțumim!
Mi-e simpatic. Ce-o găsi la Jacob? L-o durea gâtul de la atâta dat din cap?
AUTOBUZ ȘCOLAR
Zach mi-a trimis e-mail. Subiectul e: „Cu plăcere!”
Gata, rezolvăm cazul!
Deși înclina să creadă că e modelul Air Jordan 5,
linia care se întrevede pe partea mediană seamănă cu sigla Nike standard.
- Dă mai jos! A pus vreo poză? - Da. Uitați!
Grozav! Ne uităm la picioarele copiilor, ceea ce e nițel ieșit din comun...
Așa e. Doar doi copii poartă așa ceva. Brianna și Stefon.
Să nu facem acuzații pripite.
- Vă arăt eu vouă! - Exact.
Să-i despărțim și să-i facem să ciripească!
Voi doi vedeți de Stefon. Ceilalți, de Brianna.
- Polițistul bun și cel rău. - E o expresie interesantă.
Poliția din SUA are atâtea probleme, încât toți polițiștii sunt răi.
- Janine, faci echipă cu el. - Bine.
Stefon, te înțeleg! Și eu am fost copil.
Dar știm amândoi că n-o să scăpați. Și nu vrei să ieși țap ispășitor.
Pentru că asta te paște când amica ta o să verse tot!
Acum te dă în gât ca Fredo Corleone!
În locul tău, eu aș vorbi!
Nu vrei să te trimit la dra Teagues și la dl Hill.
Nu ți-ar plăcea ce fac în camera aia.
Uneori e amuzant să faci ce se cuvine.
Spune-ne de la cine a pornit tot și cine face asta!
Nu sună amuzant?
Bine, puștiule!
Cine vorbește se cărăbănește!
Cum au ajuns adidașii pe bancă? Dă nume!
Da! Dă nume! TikTok, Twitch, Discord. Zi care dă tonul!
- Și poți să pleci. - Da.
- Nu. Trebuie să mărturisească. - Vorbește și o ștergi ca Cam'ron!
O clipă!
Nu vorbește.
Să încerc o chestie.
Ți-e cam sete, nu?
Uite ce-am găsit!
Un suc răcoritor de la rece... Sigur ți-ar plăcea.
- Nu, mersi. - Bine. Mie mi-e sete.
Nu intră paiul.
- Trebuie răsucit. - Mă descurc.
Scuze! Ai obosit? Vrei o cafea? Pot s-o țin așa toată ziua, puștiule!
Am tot timpul din lume.
Ba nu.
Cine a pornit curentul ăsta senzațional? Nu știu ce-ți fac!
- Dacă te pui cu mine... - Ava, să ieșim.
- Nu te joci cu mine! - Acum!
Nu pot să cred că n-au vorbit.
- Sunt mândră de ei. - Să-i lăsăm să plece.
Gata, plecați!
Îi dăm noi de cap.
- Cuiva o să-i scape ceva. - N-ai ce face, mamaie!
Abbott o să iasă pe primul loc!
Vreți să fiți cei mai buni din Philly?
- Din Statele Unite. - Ale Americii.
E mai mare decât vă imaginați, decât mine sau decât voi.
Nu ne veți opri.
- Treceți înapoi la ore! - Sigur! Acolo sunt băncile.
Dacă nu vorbesc, unul trebuie prins în flagrant.
Îl facem să verse tot...
„IMPERIUL” BĂNCUȚA
Așa ajungem la capi. Veniți la pescuit?
Nimeni nu sare pe băncile mele. Cred că toată treaba asta vă privește.
Pot să fac ca-n O adresă de pomină. Cu șapcă, par de 13 ani.
Nu prea.
Tu, cu pantofi cu talpă înaltă, pari de 12 ani.
- Bine. - Prind eu unul.
N-am mai făcut-o de mult. Vino!
Nu m-am oferit.
E nevoie de doi oameni la filaj. Gândește, băiete!
Cine supraveghează cât celălalt înfulecă un sandvici?
Păi...
Abordăm greșit problema.
Nu stăvilești râul când vine viitura, ci înainte să crească apa.
- Ce chestie deșteaptă! - Ce vrei să spui?
Dacă le explicăm că jocul ăsta e periculos
și că nu e așa de cool, oprim „băncuța” înainte de viitură.
Și cred că ne vor asculta. Nu ne consideră niște simpli profesori.
Am construit relații mai profunde anul ăsta.
- N-o să meargă. - Ce idee bună!
S-o crezi tu. Facem un mucos să vorbească!
Mi-am apelat iPadul pe FaceTime.
Am lăsat mobilul în clasa Janinei, să supraveghem.
Am mai luat taurul de coarne, hombre.
Am mai „filajuit”.
Ai urmărit alte clase?
Nu, ciudatule! Pe vremuri, eram detectiv particular.
Înainte să fii om de serviciu?
Nu! Înainte să lucrez la rodeo!
- Scuze! Aveam impresia... - Că asta fac de o viață?
Nu. Am lucrat ca sudor,
ca antrenor de baseball pentru juniori, am pozat nud, dar decent...
Am vândut rulote peste vară.
Poate mă reorientez mai încolo.
N-ai visat niciodată la o singură chestie?
Cum să nu!
Dar un vis poate fi un țel sau o diversiune.
Mișcă ceva! Să te vedem, lașule!
Sunt doar Janine și Jacob.
Să plecăm! Nimeni nu țopăie pe bănci cu profesorii de față.
Bine!
Interesant.
Ne-am adunat astăzi, „draci” elevi...
- V-ați prins? - Zi mai departe! Era așa și așa.
Da. Ne-am adunat ca să vorbim despre „băncuța”.
- Ce e „băncuța”? - Bună întrebare!
E un joc în care trebuie să traversezi clasa sărind pe bănci.
N-am auzit de așa ceva. Vreau să încerc!
Face mișto de tine sau doar popularizăm jocul ăla?
Nu... Ascultați! „Băncuța” pare marfă?
Sigur că da. Dar eu și tovarășul meu...
nu vrem să vă mințim, să spunem că n-ar fi mișto.
Dar ia ghiciți ce poate fi și mai mișto!
Îi auzi?
MUNCA ÎN ECHIPĂ
Munca în echipă!
A mers strună!
Pe bune! Mă mir și nu prea.
- Erau așa de atenți! - Bună!
- Îți trimit un clip. Să-l vezi neapărat! - Ce-ți veni? Sunt la serviciu.
Ca să mă pomenești când vei spune povestea.
- Te iubesc! Pa! - Ce?
- Doamne! Zach a fost minunat. - Știu. Uneori e cam maniac...
La fel ca tine.
Ca mine? Nu. Zach spune că-s drăgăstos și pătimaș.
- Minunat! - E un clip cu noi doi, de mai devreme.
De adineauri? Ce tare! Copiii deja dau mai departe mesajul.
„Băncuța” cât profa vorbea. BESTIAL
Da. Dau mesajul mai departe de mama focului!
Eu de ce nu primesc clipurile astea?
M-am chinuit să-mi conving mobilul că am 22 de ani.
Nu folosesc de ani buni litere mari!
Ne-au trădat!
Trebuie să ne asigurăm că e doar un incident izolat...
Maică precistă și toți Hristoșii... Au jucat „băncuța” pe băncile mele!
Te-au ars?
E de rău.
De la ei ți se trage. Au făcut reclamă jocului.
- Nu... - Ce-ați făcut?
- Bun. - Oameni buni?
Ne-am făcut de baftă.
Credeam că nu ne consideră doar profesori, ci și prieteni.
Poate că asta e problema.
Le suntem așa simpatici, încât și-au luat-o în cap.
Suntem prea cool să fim profi.
Și jocul ăsta se răspândește. Pierdem controlul.
Dacă și Barbarei i s-au urcat în cap...
Poate mai avem un atu.
Anunțăm mai sus. Asta se întâmplă în toate școlile.
- Din Philadelphia. - Da!
O să dea cu pumnul în masă și o să se termine nebunia.
Vrem să fim turnători?
Mai degrabă eroi.
- Deci au fost receptivi? - Foarte.
Nu vor să fie dați în judecată dacă cade vreun copil.
- Ally, ce faci? - N-ați auzit?
Inspectoratul ne pune să scoatem băncile din clase.
Cineva a turnat că ne confruntăm cu un curent periculos pe net
pentru care pot fi trași la răspundere.
Cică n-am încercat să rezolv problema!
- Care idiot o fi crezut că o să ne ajute? - Chiar așa, care idiot bine intenționat?
Duceți băncile în sala de sport până se liniștesc apele
sau apare alt curent de care nu aflu pentru că viața e o glumă proastă.
Repejor! Cine știe când ajung elevii?
Vin la 07:30.
Zilnic? Incredibil!
De câte ori trebuie să ți-o iei în mufă să te înveți minte să nu pârăști?
Sunt prea bătrână pentru chestia asta.
Măcar sunteți pe etaj cu sala de sport.
Știu că e o mică neplăcere, dar măcar am oprit jocul!
Ura!
Sau am creat cel mai mare teren de jucat „băncuța”.
- Ce mama naibii am făcut? - Janine...
- E ca un parc de distracții! - Îi îmbiem pe căi greșite, ca Satana.
E chiar așa nasol?
De-aș fi un copil interesat de „băncuța”, da, m-ar atrage.
Fiți pe pace! Urmăresc pe net și am scăpat de măgăreață.
- Copiii n-au cum să afle. - Ești convinsă?
Până în weekend, o să joc „băncuța” în sala de sport de la Abbott!
Aoleu...
TOALETE
- Bun... - Ascultați, nu...
Fiți pe pace! Păzim intrarea pe rând.
Nu! De ce nu-mi trimite internetul nimic mișto?
Trebuia să primesc clipul înaintea dlui Johnson.
- Fără supărare! - Nu-i vina mobilului tău, Ava.
Nu ești de-a lor. Nu ești ca JoJo Si-bas.
- Adică JoJo Siwa? - Habar n-am, Janine! Asta e și ideea!
Dar nu vă mai prefaceți că-i înțelegeți pe copiii ăștia!
Când faceți asta, sunteți jalnici, disperați și de toată jena.
Ați auzit-o! Sunteți de toată jena!
Știu ce puneți la cale! Roiu'!
Nu mă impresionați.
Îți trebuie partener?
Mă descurc. Doar filajele și urmăririle pe jos se fac în doi.
Bine.
Bun. Ce vrei?
- Mai știi ce mi-ai povestit? - Nu.
Despre îndeletnicirile tale.
Nu ți-ai dorit niciodată alt serviciu? Deși îți plăcea cel de atunci.
Dar nu era chiar cel la care visai și aveai niște îndoieli.
Dacă mă crezi vreun Yoda de culoare, atunci dreptate mare ai, padawan!
Trebuie să iei ce-ți oferă viața.
De-aș fi muncit doar să obțin postul la care visam la vârsta ta,
aș fi fost un director de operațiuni frustrat
de la Uncle Bradley's Baked Beans.
- Și cât voiam postul ăla! - Pesemne că avea beneficii.
- Și perspective de avansare. - Da.
Dar, dacă n-aș fi fost respins, n-aș fi aflat ce-mi place cu adevărat.
Da... Țineam morțiș să fiu director.
N-am reușit și acum sunt furios pe viață.
- N-au intrat zilele în sac, tinere! - Atențiune, vă rog!
Credeam că mă apropii de copii și că mă plac.
Oricât aveam impresia asta, oricât s-ar strădui Ava să fie cool,
Barbara avea dreptate.
Copiii nu dau doi bani pe profesori.
Nu ne putem opune. Dar ne poate fi de folos.
Când voi face asta și mă vor vedea elevii, o să le treacă rapid cheful de „băncuța”.
Jacob, filmăm?
Fă-o! Hai că poți, Janine!
Melissa, nu-i da apă la moară! Nu e-n stare.
- Ba da. - Stă prost cu coordonarea.
- Ba... - Și a picat!
Sunt teafără! Nu.
- Hopa sus! - Sunt teafără!
Nu... Încă pot s-o fac. Am zbârcit-o și eu, ca Kerri Strug.
Ba nu. Stai jos, să-ți aduc gheață! Ți se umflă glezna.
- Abia o să mergi, darămite să sari! - Cineva trebuie s-o facă!
Cineva de care copiii să râdă.
- Hai că poți, Jacob! - Da!
- Haide, amice! - Hai!
Bună! Ți-am adus adidașii.
Mă rugam de el să-i poarte. „Pepene galben”.
Unii cred că e culoarea „sticlă marină”, dar nu cunosc istoricul modelelor...
- Iubire, nu bate câmpii... - Ai dreptate. Iar încep.
Oricum, aceștia sunt creați pentru confort și viteză.
Am adus și pantalonii scurți.
Mersi, iubire!
De curiozitate întreb. Cum v-ați cunoscut?
Stăteam la coadă la adidași.
El protesta împotriva exploatării din atelierele fabricanților.
- M-am ales cu o pereche de Smokey- - Foams și cu una bucată bărbat!
Acum înțeleg. Uitasem că și negrii pot fi enervanți.
Ce-ai zis?
La ce se uită toată lumea?
- Un șaul alb a sărit în sală! - Fiți antenă!
Adidașii de piele întoarsă „pepene galben”!
„Băncuța” extremă la Abbott! Gata!
Stilul profului.
Ce... Ăla-i domnul C?
- A-ngropat „băncuța”. - Da.
- Nu pot să cred c-a mers! - Da. Copiii chiar nu vor să ne semene.
Faptul că ne facem bine treaba fără alte stimulente
înseamnă că suntem profesori pricepuți.
Ai dreptate.
Dar imaginează-ți cum va fi când chiar o să ne considere cool...
Subtitrarea: Irina Para