СЕРІАЛ NETFLIX
Вагіни.
Погляньте на них.
Не звикли ж так прямо на неї дивитися?
Наскільки ж вагіна таємнича,
ідеально схована від зайвих очей.
Так глибоко.
Я Ріта Сент-Світінс,
і я розповім вам
про вразливе місце, де зароджуються люди.
Ідеальне середовище для найпотужнішої емоції —
сорому.
Звісно, не у всіх жінок є вагіни,
і не всі люди з вагінами — жінки,
але як Джефф Фоксворсі ніколи не казав:
«Якщо хандриш, може, вагіну маєш».
Пристебніть статеві губи й приєднуйтесь до мене, величної пані приниження,
для перегляду особливого епізоду «Великого рота» — «Вагінальний сором».
Зустрічайте Джессіку Кобейт Ґлейзер.
Джессі.
Доросла дівчинка, у якої сорому в житті вистачало й так.
За свої 13 років вона багато чого пережила.
Розлучення батьків,
серію романтичних невдач
і неймовірну кількість
тривоги й депресії.
Але тепер це все здавалося не таким і важливим,
бо Джессі нарешті знайшла щастя, яке шукала всюди,
у каталогах одягу «Едді Бауера».
Просто офігенські нові лосини, правда?
Твоя дупця в них, як дике яблучко.
Дякую, Конні. Це ж комплімент?
Дике яблучко? Та дупця дика, як родео.
Джессі жила в тісній квартирці
з травокуром-татом і його вагітною дівчиною Кейтлін,
яку ще називали «Любителька сиру».
Не віриться, що фондан на першій сторінці «Безстрашного флаєра».
«Безстрашний флаєр» — збірка купонів і реклами «У продавця Джо».
Ґреґ думає, що це газета.
-Прийду на вечерю. -Будуть кекси в мікрохвильовці.
Джесс, можу випрати твої лосини,
кину їх пратися зі своїм одягом.
-А вони що брудні? -Та ні.
Просто ти їх кілька днів носиш. Я подумала…
Я їх прала, поки ти спала. А спиш ти багато.
Очевидна, але необхідна брехня,
бо Кейтлін завжди помиляється. Так і треба з нею.
Не ми ж складаємо правила.
Ми маленькі дівчатка.
Тож через таку суміш
низької самооцінки й праведного обурення,
Джессі носила ці легінси день за днем.
А на 11-й день усе почало свербіти.
Так.
Вареничок точно не кошерний.
Маю ідею.
Візьми скелет і його кісточкою почеши крихітку.
Агов, Джессі.
-Я тут, унизу. -Агов.
Розітри мене, як стрічку на «Лотозабаві», і почуватимешся на мільйон.
Може, спробую запхнути корінець книги собі в промежину.
Точно будеш це робити?
Усі подумають, що ти трахаєш книжки.
Джессі, я ще тут.
Простягни руку й видряпай мені очі,
я була б дуже вдячна.
Мені треба в туалет.
Біжи, книжко-чпокершо.
Джуджли: «Чому свербить вагіна?»
-Намагаюся. -Не думай, джуджли.
Так. Свербіж вагіни. Можливі причини: вагіноз, вагініт, рак.
Чеши мене так, щоб стерти з лиця Землі.
Треба попісяти.
Так, промий зсередини.
Може, це заспокоїть, стане легше.
Чудово. Гляньмо.
Пече диявольським вогнем!
Сатано, можеш взяти мене, якщо позбавиш цієї нечестивої хвороби.
Прийму твоє лихе сім'я.
Виношу твоє лихе дитя.
Тут реклама спливла. «Вагізил». Багатообіцяльно.
Загерметизуймо твою вагіну.
Не вмирай. Допомога скоро прийде.
Джессі була потрібна допомога,
але Шеннон працювала,
ось така вона мати.
МАМА 00:32
Привіт, мамо. Я…
Прослухаєш — передзвони.
У мене таке пекуче питання, що аж свербить.
Боже мій.
АПТЕКА
Джессі. Чеши сильніше,
бо інакше пані Добра вагіна піде,
і з'явиться Беатріс!
-Хто така, у біса, Беатріс? -Ні, це моя зла близнючка.
Повір, ти не захочеш її бачити.
Біжимо у відділ для вагін.
Відділ жіночої гігієни.
Ціла частина магазину, що намагається переконати жінок,
що природний вигляд вагін відразливий.
-Привіт, дівчинко. -Привіт.
Свербіж через сухість і неприємний запах?
Пахне наче звичайно.
-Звичайний запах це так собі. -Так?
Ну ж бо, будеш пахнути лавандою.
Лавандою? Гаразд.
Жінки мають пахнути випраними скатертинами.
Ось як пахне чистота.
-Агов. Миленька. -Привіт.
Змий усі негативні емоції
запашним абрикосом.
Спринцювання?
Повір, хлопці люблять їсти абрикоси.
Боже.
І це справжня реклама.
І вигадувати не треба. Самі Заджуджліть.
Джессі, обери щось.
Беатріс іде.
Відчиняй, сучко ти лажова.
Беатріс іде, Джессі. Вкради серветки.
Тут жоден присяжний не засудить.
І ось так книжко-чпокерша перетворилася на серветочницю.
Не допомагає, я лиш пахну як… Як святковий торт з ківі й бананом?
Я хочу почути від тебе лиш два слова: наждачний папір.
О ні. Що це?
Звучатиме дивно,
але ти що замовила на вечерю домашній сир,
а доставили його тобі у труси?
Мені зле.
Добре. Я тебе просто ретельно вимию.
Віддрай її, як брудне деко від лазаньї.
Швидше. Три сильніше.
-І так це роблю. -Роздери мене.
Тупа руда сучка.
-Чорт забирай, це Беатріс. -Ні.
Саме так, Джессі.
Я так хотіла зустрітися.
А тепер я вистрелю собі в обличчя.
-У неї пістолет. -Вона озброєна.
Одна з нас сьогодні помре.
І я готова побачити світло в кінці тунелю.
Вагіни, віддайте пістолетик.
Цього хочеш? Довбана психічка.
-Ні. -Цього?
Ти сама вбиваєш свою крихітку.
Сумно, що Джессі протирає свою психовану вагіну до дір мочалкою.
Справді шкода.
Але ось питання:
піднімемося на кілька сантиметрів вище від вульви до лобка,
де росте кучеряве волосся, і стає все більш соромно.
Приклад номер два: Лола Аґфаґліо Скампі
Їй тринадцять, ніхто за нею не наглядає, батьків немає і бритви теж.
Це було в середу ввечері, а мати Лоли була в Расіні, Вісконсині,
вивчаючи анатомію з гуртом «Хубастенк».
І це означало лиш одне для милої Лоли.
Пиріжки й безплатне порно в інтернеті.
Швидше, потрахаймося, поки тато з мамою не прийшли.
Моя мама й твій тато, я ж твоя зведена сестра.
Вони не кровні родичі, тож усе нормально.
Як же зручно шпекати того, хто живе в одному домі.
Заощаджуємо гроші на паливі.
Треба придивитися. Дізнатися всі тренди.
У всіх жінок у порно така гладенька промежина, як у дельфіна.
Ваша величносте, ви розумієте, що в більшості жінок там усе не так.
І що ти про це знаєш, волоханю?
Ну, ви самі сказали, пані. Ми — лобкове волосся.
Ми охороняємо промежини з давніх-давен.
Саме так.
Ми поклялися захищати геніталії від бруду й сміття.
Типу опалого листя.
Ага, звісно, опалого листя.
Але ще ми виділяємо шкірний жир,
особливу олію, яка запобігає розмноженню небезпечних бактерій.
Ми — природний захист від опалого листя,
знесеного вітром, яке садівник може…
Бальтазаре. Годі про листя.
Гаразд. Звісно, ви працюєте мені на благо.
Але погляньте на ці картинки.
Жодної волосини немає.
Хіба цього хочуть чоловіки?
Отут важко сказати, королево.
Ми ж лише лобкове волосся.
Захищаємо геніталії від найбільшої загрози…
Не кажи про опале листя.
Я і не мушу, бо ти щойно це зробив.
Бальтазаре.
Хоча Скампі
трохи заспокоїли ті шляхетні лицарі святого Йосипа,
за кілька днів доля все ж знайшла її
у формі фільму Роберта Альтмана
й дурних роздумів хлопців-підлітків.
Тож Джуліанн Мур виходить гола,
як Вінні-Пух, від талії й донизу.
І слухайте. Унизу був рудий кущ.
Так? Справді?
Так, фу. Жінки мають бути, як тюлені.
Гладенькими, вправними з яйцями й завжди плескати тобі.
Я б сказав, що годі цитувати рекламу твого тата,
але цього разу ти маєш рацію.
Присяжні серед моїх однолітків винесли мені одноголосний вирок.
Моє лобкове волосся винне, що з'явилося на світ.
Бідолашній дитині лишилося лише одне.
Прошу, ваша величносте, помилуйте нас.
Сам Бог послав нас на ваш горбок.
Вибачте. Ви доблесно мені служили,
але суспільство саме сказало.
Відрубати їм голови!
Королево, благаємо.
-Ми чесно служили тобі стільки років. -Усім пофіг. Убийте їх.
-Ми прийшли на страту. -Лазером убий.
Ваша величносте, благаю вас.
А якщо ви голі читатимете під деревом,
і впаде гострий листок?
Це нам не допоможе, Бальтазаре.
Зараз.
Бальтазаре? Леандре?
Ви тут?
Я вбила своє лобкове волосся.
І листок летить.
А я, як мишка в пастці, паралізована від страху.
Як і передбачав Бальтазар.
Що мені тепер робити?
Лоло, чекай, поки вони болісно відростатимуть.
А тоді ти їх знову висмикуватимеш, голитимеш, щоб усе блищало,
не розуміючи, навіщо ти це робиш.
Оце справжній сором.
А тепер питання:
ті хлопці, що змусили Скампі поголити горбок,
вони взагалі знають, як виглядає вагіна?
Вагіна?
Ну я ніколи її зблизька не бачив,
але намалювати можу.
Ось так.
Ось так. Ну вона наче й сексуальна. А на Netflix таке можна показувати?
Вагіна?
Нащо таке питати? Це мене не стосується.
Саме для цього існують двері у ванній.
Геть з мого авто, придурку.
Я називаю їх цукерочками.
Гей, хтось знає,
що сталося з вагіною, яку намалював Нік?
У неї є сестричка?
Приклад номер три: Міссі Форман-Ґрінвальд
У ній вирують гормони,
дівчинка, як і всі тринадцятирічні, страждає від проблем з ідентичністю,
самооцінкою,
і, звісно ж, від проблем з батьками.
Але зараз вона відчуває, що сильно відстає від інших.
У мене тут неочікуваний сюрприз. У когось є тампон?
Риюся, шукаю…
Вибач, зайвих не ношу.
Люблю жити з ризиком, мастити трусики.
Вибач. Використала останній «супер», аби витерти розлиту газовану воду.
Міссі бачила,
що місячні є абсолютно в кожної.
Окрім бідненької неї.
Поглянь. Вони справжні жінки.
Перевіряють кишені,
шукаючи найвищий тотем жіночності —
криваву сигару.
А я просто дитя з абсолютно сухою уретрою.
Швидко, удавай, що шукаєш тампон.
-Є, Міссі? -Скажи що завгодно, тільки не правду.
Немає.
Міг би бути, але ні,
просто я користуюся менструальною чашею.
Горда користувачка.
Ну й замахнулася, мила.
Ти використовуєш чашку?
Із задоволенням. Швидка й проста у використанні, як гейзерка.
Але замість кави, коли я її вставляю,
вона до країв наповнена червоним соком Міссі.
-Чорт. -Ще не бачила, щоб чашею користувалися.
Тепер бачила. Така вже я особистість.
Купилися. Замовкни.
Яке голосне мовчання, скажу, що мама теж нею користується.
Що ти робиш?
То ви з мамою щомісяця збираєте кров у чашу?
Так, це зв'язує нас із місячним циклом.
Коли були мої перші місячні,
а це було за кілька місяців до твоїх, Девін,
то в мене була церемонія святкування в першу фазу місяця.
Як твоя гормональна монстриця і адвокатка прошу, замовкни
Тож підсумую, Алі, ні, у мене немає тампона.
Вибач. Користуюся чашею. Знюхаємося потім.
Ми, ганьбоманти,
любимо дивитися, як гниють у брехні людські душі.
І невдовзі брехня Міссі її наздогнала.
Прошу, розкажіть
партнеру, як би ви зупинили трагедію 11-го вересня.
Щось мені недобре.
Може, це через ту миску висівки?
Коли твоя сім'я зрозуміє, що ви їсте забагато клітковини? Ви ж не панди.
Треба сходити в туалет.
Сеньйоре Арройо, який у мене гіпотетично рівень урядового дозволу?
Іспанською, Калебе.
Можна мені в туалет?
Іспанською, сеньйорито Форман-Вердевальд.
Хочу в туалет. Треба по-великому.
-Я що обісралася? -Таке буває лиш з найкращими.
Як я обісралася і не зрозуміла цього?
-Понюхай його. -Нащо?
Ти знаєш, що хочеш.
Це не лайно.
Гадаю, це кров.
Темна, густа, липка кров.
У тебе місячні?
Покакай і понюхай. Порівняй.
Таке відчуття, наче мала лиха лялька
вирізає собі шлях зсередини.
Ти бліда, спітніла й тремтиш.
Схожа на принца Ендрю на допиті.
Не можуть це бути місячні.
Мама казала, що має бути певна фаза місяця.
Обіцяла славне вознесіння до жіночності.
Але це похмурий перехід у світ діареї.
На жаль, Міссі не могла розповісти про ці муки своїм друзям.
Вона опинилася у пастці власної менструальної брехні.
Привіт, мила.
На PBS Kids починається твоє улюблене шоу, як брейк-данс допомагає з математикою.
Не цікавить.
Мати Міссі звикла до цього,
бо у 13 характер Міссі став нестерпним.
Ненавиджу тебе. Не говоріть зі мною.
Я не хочу робити родзинки.
Що ти робиш?
Хочеш кинути туди закривавлені труси?
А куди їх діти?
Заховай. Викинь у смітник.
Так, слушна думка.
Молодець, Міссі.
Твоя таємниця захищена купою бамбукових серветок і біорозкладної зубної нитки.
Хотіла б я, щоб моє тіло теж розклалося.
Так і лежала Міссі,
тушкувалася в отруйному рагу болю, таємниць, люті та брехні.
Ідеальний рецепт брехливого буябесу.
Пішов ти, місяцю.
Міссі?
Іди геть.
Мила, у тебе місячні?
Мамо, ти витягла їх зі сміття?
Чому ти не розповіла про такі чудові новини?
Бо ці місячні гидкі, болісні, а ще коричневі,
зовсім не такі, як ти казала.
-Сонечко. Я… -Чому не підготувала мене?
-Ти брехала. -Не брехала.
Я не богиня місяця. Хіба фонтан з лайном.
Я хотіла, щоб ти відчула,
що місячні — це чудовий ритуал.
Пані, ви на 100% помилилися.
Вибач, у мене не було тринадцятирічної доньки раніше.
Але тобі було 13.
І я хочу, щоб твоє життя було кращим за моє.
Знаєш, як почалися мої місячні?
Ти злилася з земними благами?
Мама ляснула мене і сказала «мазель тов».
Долонею по лиці.
Нащо?
Якась дурна єврейська традиція, щоб кров повернулася до обличчя.
А твоя бабця була жахливою сучкою.
Хай спочиває з миром.
-Таке враження, що лиха лялька… -Ріже тебе зсередини?
Так.
Ось що я скажу.
Дам тобі «Спазмалгон» з особистої схованки.
Ти приймаєш «Спазмалгон»?
Кожного клятого місяця.
Тато каже, що всі потрібні ліки є у природі.
У нього ж спазмів не було,
коли здається, що анус вибухне.
Знаю, так не здається, але місячні — це чудово.
Я вдячна, що в мене вони є, бо це нагадування про те, як з'явилася ти.
Мамо.
Можна обійняти?
А тоді візьмемо «Спазмалгон»?
Не всі соромні історії з вагінами кінчаються погано.
На жаль.
Гадаю, ви думаєте,
що вагінальний сором зникає, коли стаєш дорослим.
Ви, дурненькі, як завжди помиляєтеся.
Приклад номер чотири: Кейтлін Ґрефтон
Пам'ятаєте? «Любителька сиру», що живе з Джессі?
Кейтлін 26 років,
вона на сьомому місяці вагітності й ось-ось отримає дуже тривожні новини.
Кейтлін, це результати УЗД.
Чудово. Там усе гаразд?
Колись чула про КВТ?
Щось зв'язане з кіловатами?
Ні. Це клінічно вузький таз.
Таз замалий для вагінальних пологів.
Боже. Хто знав, що він може бути замалим?
Кейтлін, я б радила зробити кесарів розтин
для твоєї безпеки й для безпеки дитини.
Але я хотіла народжувати природно.
Я мав зняти сорочку, заграти на гармоніці прямо дитині в обличчя.
Тепер тобі треба перехотіти.
Кесарів розтин? Ні.
Я геть епідуральну анестезію не хотіла.
Як жаль, у Кейтлін щось не так з родовими шляхами.
Але принаймні її підтримує старий, обкурений дурень.
Мила, я не розумію, чому це так важливо.
Ти не «розумієш», чому це «так важливо»?
Фігово, що треба робити кесарів…
«Фігово», Ґреґу. А точно не «дуже фігово»?
Я і не хочу нічого казати,
але й хочу щось сказати.
Я не хотіла кесарів розтин. Хотіла народжувати природним шляхом,
як робили жінки мільйони років.
Ти не розумієш, я почуваюся невдахою.
Гаразд, але з іншого боку,
коли будеш народжувати, то вагіна не порветься?
Пішов ти.
Ні, не так.
Її не розірве?
Ґреґ — особливий хлопець.
Коли Кейтлін важко йшла в туалет,
то була впевнена, що ніхто у світі
не почувається так само важко, як вона, думаючи про дитину.
Круто. Пані Гарі Варан сказала моє слово.
Гаразд.
Я перемагаю.
Замовкни, Беатріс. Агов.
Боже, вибач, я просто…
Джессі, мила, що сталося?
Її вагіна збожеволіла.
Вагіни Джессі тут більше немає.
Є лише Беатріс.
Свербить, пече, вигляд жахливий, а на білизні гидотні виділення.
Наче в гамак кинули ложку рікоти.
Я не знаю, у мене вагініт чи рак піхви, чи що.
Ні, мила.
Ні, не хвилюйся. Це просто кандидоз.
Кандидоз?
-Ага. Назва класна. -Використовувала ці серветки?
Так, і стало гірше.
Так, серветки — відстій.
Але дещо для тебе маю.
Почуваюся огидно. Я огидна?
Ні, ти не огидна. Ти дівчина, яка надто довго носила лосини.
Треба було тебе послухати.
Просто ми думаємо, що ти відстій.
Ось. Це «Моністат».
Ні, тільки не «Моністат».
Цей крем допоможе.
Ця фігня працює.
Джессі, купи вантажівку цього крему, матусі подобається.
Подобається.
Слава Богу. Беатріс зникла.
Кейтлін, не хвилюйся. Беатріс несправжня. Це злий дух, що живе у моїй вагіні.
Ні, справа не в тому.
У мене КВТ.
Щось зв'язане з кіловатами?
Мені треба робити кесарів. А я хотіла народжувати природно.
Я такого… Я не планувала.
Чорт, вибач. Справді жах, Кейтлін.
Саме так. Дякую.
Я народилася за допомогою кесаревого.
-Справді? -Так.
Цей факт насправді мені трохи допоміг.
-Справді? -Так.
Може, моя дитина буде такою ж крутою, як і ти.
Дякую.
Гаразд, зачекай. Нам тепер подобається Кейтлін?
Не знаю, типу того.
Як на мене, вона крута.
Може, поглянемо на все реалістично?
Уперед, балакуча вагіно.
Я просто м'язистий, еластичний орган, як і будь-яка інша частина тіла.
Я можу приносити величезне задоволення, а іноді свербіж і жахливий біль.
А смердить насправді той тиск, який на мене чинить суспільство.
Знаєш що?
Може, суспільству потрібно спринцювання.
Так. Спринцюйте суспільство.
Після цього всього у вас проблеми з вагінами?
То поцілуйте мого сусіда.
-Вона про твій анус. -Так, я зрозуміла.
Ну ж бо. Ходи сюди.
Люблю вас.
На жаль, товариськість, співчуття та емпатія —
головні вороги сорому.
Але не хвилюйся. Я припасла кілька хитрощів у вагіні.
Мені набагато краще.
-Мені теж. -Вибач, що хотіла застрелити.
Не звинувачуй себе. Буває.
Джессі. Привіт. Усе гаразд?
У мене новий телефон, не бачила повідомлення.
Ні, усе гаразд.
У мене був кандидоз, але Кейтлін допомогла.
Кейтлін допомогла. Це чудово.
Так. Просто тому, що вона була тут. Усе гаразд?
Звісно. Джессі, це чудово.
Те, що Кейтлін допомогла, це чудово.
Вибач.
Ні. Це ти вибач. Я мала бути поряд.
Ти засмучена. Мені шкода.
Вибач, якщо думаєш, що я засмучена. Я жахлива мати.
Ти чудова мати. Гадаю, я погана донька.
Я стану краще.
Треба було допомогти з телефоном.
Я розберуся з телефоном.
Ви бачили?
Бачили, що сталося?
Сором не зникає.
Він адаптується і стає сильнішим, ніж будь-коли.
Ось така невпинна сила «Жінки й сорому».
Доступна зараз у кожному розумі жінки, завжди й всюди.
Ну й на Amazon.
От там вам має бути соромно купляти.
Переклад субтитрів: Ольга Мазур