Kör på!
Stäng dörrarna och stanna inne!
-Herregud! -Herregud!
-Hjälp mig, nån!
Vi måste hämta henne! Jag kan inte lämna henne!
-Men jag kan, va? -Självklart!
Självklart kan jag det!
Det är inte som ni tror.
Två Månader Tidigare
En sak fattar jag inte.
Folk som inte vill bo i en storstad för all brottslighet.
Som alla fans av True Crime kan jag berätta:
det är lantisarna man får oroa sig för.
Låt oss vara ärliga.
Ingen hittade ens de 19 kroppar
som låg begravda vid ett höghus på 14 våningar.
Det finns alltid nån som ser dig.
New York-bor har ett speciellt sätt att kommunicera.
Speciellt sätt betyder ett direkt sätt.
Vi är tätt packade och staplade ovanpå varann
som de av oss som bor på Arconia.
Men vänta lite, är du…
-Jag är Brazzos- -Åh, fan!
Jag såg den serien med min pappa. Det var hans favorit.
Vänta, vad var det du brukade säga?
"Det här ändrar på hela utredningen."
Just det, så var det! Så himla coolt.
Pappa har fått ALS.
Han kan inte prata och inte äta själv mer.
Sorgligt.
Han finns på ett hospis…
…men släpper inte taget än.
Det vore faktiskt bäst för familjen om han gjorde det.
Vill ni ha ett foto?
Javisst, det vore jättehäftigt!
Kan du ta det liggande?
-Om du vänder på den, så ja. -Vrid den lite.
Så där ja, det blir bra.
Hälsa pappa att Brazzos tog bilden.
Ja. Men han förstår ju inte det längre.
-Hej då. -Tack ska du ha.
New York kan vara för mycket.
Alltid nån som ser dig.
Hej du, vart är du på väg, då?
2 000 kvinnor per år rapporterar överfall.
Här tittar man på TV-programmen om brottsstatistik
för att veta hur man inte ska hamna där.
Jag har en återkommande dröm.
Jag ligger i sängen, men vaknar av att en man står lutad över mig.
Jag sparkar honom rätt på kulorna, och tar tag i en strumpsticka.
Med den gör jag nästan slut på honom.
Ibland när jag inte kan sova tänker jag att jag mördar snubben.
Slocknar som ett ljus, varenda gång.
Som sagt, för mycket. Stanna inte kvar om du inte gillar det.
"NYC, vad är det med dig?"
Det är en rad ur ett stort, poppis program om en föräldralös.
Känner vi oss inte alla lite föräldra- lösa ibland, som försöker hitta hem?
Jag såg en lysande dansshow på World Wide Web nyligen
till "Claire de Lune"-musiken.
En enkel bild av en man som tar sig upp för en trapp och faller
men alltid hittar ett sätt att studsa upp tillbaka igen.
"Är det inte så för oss alla i denna jättestad?" tänkte jag.
"Så är livet i New…"
Jaså! Syns inte min rock, eller?
-Vad gör du? -Ändå är en sak säker här i stan.
Just när allt börjar kännas som vanligt
drabbas man av nånting som är helt oväntat.
Hej, Lester.
Ursula, kära du. Har du nåt åt mig?
Så slipper jag släpa upp dem.
Just det. Det är prover för en show jag ska göra.
En del är lite ovanligt, annat är väldigt ovanligt.
Ägna dig inte åt teater om du vill ha ett liv.
Vänta lite!
Ursäkta, tack. Jag har den.
Ursäkta, men jag har en viktig grej sen…
Jag också.
Hej.
Filmar du nåt idag?
Förlåt mig?
Allt smink, jag bara antog…
Jag har inget smink.
Okej, då. Inte jag heller.
Är klockan fem än? Har du…
-Nej. -Nej.
Tim Kono med K. Ja.
Ser ni nåt i paketen för idag?
Okej, jag fattar ingenting.
Det här är jätteviktigt för mig.
När då imorgon bitti?
Gillar du dina lurar?
Jag hade ett par gula som jag älskade.
Sen glömde jag dem på tunnelbanan som en idiot.
Och, om man tappar nåt på tunnelbanan
-vet man inte vart man ska ringa… -Ding!
Inte ens hissen ville höra mer.
Kom nu, Winnie.
Kolla, Winnie.
Okej.
Ni lyssnar på All is not OK in Oklahoma…
…av Cinda Canning.
Sponsrad av The RAND Corporation,
Milton and Miriam Swann Foundation for the Arts,
och Dissolving the Federal Reserve
och Trader Joe's.
Med extra bidrag från Royal Crown Cruises,
Hans höghet Prinsen av Dubai och lyssnare som du själv.
Nu kommer Cinda Canning
med avsnitt sex i All is not OK in Oklahoma.
När Ray Butler och jag gick in i skogen bakom hans lada i Chickasha
väntade jag mig inget som hörde ihop med
hans brorsdotter Beckys försvinnande.
Jag tänkte mer på Rays underliga klädsel för ett liv som bonde.
Men allt det förändrades i och med det som hände vid floden…
…där Rays gamla hund, labben Bo, grävde efter nåt i jorden.
När han grävt upp sitt fynd
kom han stolt till mig med det i munnen.
Hunden Bo GÖR FYND VID FLODEN
Det tog en sekund att förstå vad det var.
Sen stod det helt klart.
Bo hade hittat…
Fan!
Jösses! Nej!
Jaha, det var det.
-Lester, är det här på riktigt? -Vet inte, vi undersöker.
Till och med i ett regn i Oklahoma var jag som fixerad.
Nämen, vem tog sista båset?
Men allt det förändrades i och med vad som pågick vid floden.
Om jag har förolämpat dig
under alla gånger du har provläst för mig…
Jag har aldrig provläst för dig.
Är inte du Scott Bakula?
Nej.
Aha, du är den andre. Jag fattar.
Jo, jag ska hålla helt tyst,
men min favoritpod har just sänt ett nytt avsnitt ikväll och…
Vad har Bo i munnen?
Jag vet inte.
Herregud!
Jisses.
Kan vi…
-Finns det nåt ledigt? -Tyvärr, vi är helt fullbokade.
Hör du! Kom hit!
Tack.
Ja.
Sätt dig, halva kåken är ju här.
Jag heter Oliver, förresten. Oliver Putnam.
Charles-Haden Savage.
Jag heter Mabel.
Nej men, vad… Fint gammaldags namn.
Lägg av. Vad har Bo i munnen?
Beckys trosor.
Det är ju inte Ray. Det vore för uppenbart.
-Exakt. -Absolut.
Jag är bara glad åt att nånting efter Becky Butler dök upp.
Jag glömde nästan vem som försvunnit.
Det tog för lång tid.
Hela grejen. "Studentrådets ordförande.
Hennes leende kunde lysa upp ett helt rum."
Javisst. Jag har inget emot att skala en lök
men nu får det gå undan, gott folk.
Och på tal om det...
...vem är du, spännande lilla varelse?
Vi fick plats för 30 år sen medan man hade råd med Arconia,
men du… Har du stenrika föräldrar eller så?
Himmel, det där behöver du inte svara på.
Bara om du vill, för jag är också nyfiken.
Hur känner jag igen dig?
Charles var med i en tv-serie för massor av år sen.
Vad hette den?
-Bozos? -Brazzos.
Okej.
Men jag,
regisserar om dagarna, det vet du nog.
Men mina barnbarn…
… är min passion.
Jag skulle vilja ha mer tid med dem.
Det är det viktigaste, va? Mer tid med dem vi älskar.
Jag ser honom i hissen en gång i månaden, bara så att du vet.
Så ligger det till med våra lökar, färska och skalade.
Du, då? Har du lust att skala din lök med oss?
Nej tack. Får jag?
-Absolut inte, det här tar vi. -Nej, absolut inte.
Tack ska ni ha.
Tack.
-Hej, raring. -Okej.
-Det är lugnt. -Det är en riktig hund.
Ja, ja…
Kolla här.
Lester, va fan?
-En man hittad död. -Va?
Det lutar åt självmord.
-Nej, du skojar. -På nionde våningen, ingen får komma in.
-Får vi inte gå hem? -Nej, sir, ledsen.
-Sa han nionde? -Ja.
Vi kan ta transporthissen och kika lite.
För att se vad som händer.
Okej, men vi åker till åttan.
Varför då?
Det står snutar på nionde.
Du är ju smart.
Säg till chefen att det är självmord.
Okej, grabbar, nu får ni genomsöka hela byggnaden.
Det är killen i hissen!
Herregud, herregud! Det är ju den killen…
Skallen var ju… Jag har sett döda på tv. Det var… Har du…
-Han har skjutit sig. -Nej, det har han inte.
Vi såg honom för en timme sen.
Verkade det som att han skulle göra så här?
Hör ni ihop med den avlidne?
Nej då. Vi känner honom inte.
Vi är grannar här i huset. Vi bor här.
-Ja. -Ni känner honom alltså inte?
-Vi har bara passerat honom. -Han är ju nu passé.
-Jo, nej, vi har varit passé. -Innan han blev passé.
Men är ni säkra på att det var självmord?
Det är inte logiskt.
Inte ens som död verkar han vara den typen.
Ni känner honom alltså inte?
Ni är väl bara i början av utredningen,
-och kollar upp all teknisk bev… -Men jäklar.
Vad är det för nån jäkla pod ni har fastnat i?
Jag svär, om jag träffar på ännu en true crime-nörd…
Det är självmord, skolboksexempel.
Krutrester på händerna. Tecken på ekonomisk stress.
Vi hittade till och med en rad på hans laptop om att han ska försvinna,
vilket är exakt vad ni behöver göra.
-Nä. Det är det inte. -Men om…
-Men nej… -Nej, nej…
Seså, iväg nu och fortsätt med era små liv.
Och var glada åt att ni har ett.
Era förbaskade true crime-pappskallar.
Med en jävla soppåse.
Varför skulle han åka hiss med den?
Det finns sopnedkast på varje våning. Vad är det i den?
Tänkte vi alla på samma sak?
Soppåsen.
En annan tanke.
Vi borde göra en egen pod.
Varenda True Crime-poddare önskar nog
att han fick vara med från start.
Här står vi. Jag borde ha börjat spela in redan.
Det enda som spelar roll
är att det går en mördare lös om vi har rätt.
Han kanske bor nånstans i vårt hus.
Det är en mycket bra replik.
Illa utsagd, men en bra replik.
Gör om den för mig, så här vill jag ha det.
Jag vill att du trycker på "mördare". Bara på "mördare".
Det går en mördare lös nånstans.
-Du behöver ju inte skrika. -För hårt.
Vet du vad jag vill ha? Tryck till på "nånstans".
Okej. Ge mig ett "börja!"
-Börja. -Det går en mördare lös nånstans.
Okej, en gång till, fast långsammare.
Och med… du vet, som en människa. Jag ska fundera ut nåt.
"Om nån orkar bry sig om det, finns det inget kvar åt mig."
Är det...
"Jag är så trött på att känna mig ensam."
"Jag vill inte vara ensam mera."
Det här är hans. Det finns post åt Tim Kono.
Och fler anteckningar. Försökte han få till sina sista ord?
Här har vi nog vårt svar.
Var det allt? Är vi klara? Utan pod.
Tillbaka till Oklahoma.
Jag har läst manus. Min roll har inte en enda replik.
Vänta. Vill de ha nån som liknar Brazzos
och så måste jag provspela?
Så sen är jag väl inte.
Kan vi få ett fönsterbord för fyra?
Jag tar Caesarsallad med balsamvinäger och extra krutonger.
Ni måste boka ett större bord.
Jag har min Dramaten. Hälsa från Bunny, de känner mig.
Jag står inte jämt här.
Jag skulle precis hämta dig.
Jag har en provspelning. Vänta, handlar det om…
Ja.
In eller ut? Jag har saker att göra.
Fan ta dem. Jag väljer själv.
Okej. Jag vet ju vad vi upptäckte igår,
men jag känner mig. Jag kan inte sluta tänka på det.
Inte jag heller.
För en vecka sen såg jag Tim, killen som dog, utanför Bunnys våning.
Hon är ordförande.
Han frågade efter ett paket som hon hade fått av misstag.
Det kan stämma, de ligger på A-raden.
Jag får felaktiga paket på C-raden hela tiden.
Kommer du ihåg vad han sa i hissen…
Jag fattar inte varför det här händer.
Det var ju viktigt och han kunde inte få tag i det.
Hur tidigt imorgon bitti?
Bunny fick paketet.
Jag vet en väg in.
Men va… Vem är du?
Jag bygger om.
Det här är den större…
Hur många rum finns det här?
Bor du här mitt i bygget?
Skärp dig nu.
Kolla, där är det.
En direkt väg in till Bunny. Vi måste bara få loss gallret.
Nej, nej, har du glömt?
Jag är ju Brazzos.
Hej Will. En överraskning! Farfar är här!
Det är söndag, pappa. Mamma har tagit barnen till zoo.
Okej, javisst ja. Jag lämnar de här åt dem.
Det nya däcket är ursnyggt, Will.
Ja, barnen bor därute.
Synd att jag missade dem.
Nåja, det här är ju bra.
Du och jag får lite Jersey-häng.
Jersey-häng?
Jaha, läget?
Har du nån mjölk?
Brazzos var son till en låssmed,
och jag fick de här dyrkarna som en avskedspresent.
Säsong fem.
Jag har sett några avsnitt. Brazzos.
Jag gillade 90-talsgrejorna. Ibland får man se såna där nylonbrallor.
Du var en väldigt bra skådis.
Har du gjort några andra serier?
Jag gjorde några pilotavsnitt, men det blev inget av dem.
-Jag är inte så bra på tester. -Jag såg det.
Tack ska du ha. Vänta nu…?
Det är hos Bunny.
Hur är jobbet, då?
Bra.
Det går bra. Det finns så mycket därute.
-Ja. -Ja.
Fick du igång ditt nästa projekt?
Jag trodde nog det skulle gå, men…
...det flög sin kos.
Nu måste jag fråga…
Nej.
-Du vet att jag… -Jösses.
Jag ville verkligen inte att det här skulle bli nån vana.
-Men jag sitter fast. -Pappa…
Raring, det är så nära nu.
Det sa du sist också.
-Hur länge har du bott här? -I tjugoåtta år.
Men inte alltid ensam, väl?
Har du varit ensam i 28 år?
Ensam är inte så tokigt.
Ge mig en som är mindre.
Min far var en Charles. Och jag är en junior.
Det var den ständiga refrängen från min barndom,
hur lik honom jag var. Och det var jag.
Vi var båda högerhänta, men använde sax med vänstern.
Vi kunde båda plocka fram ett instrument och spela på gehör.
Men basal algebra? Glöm det.
Han blev gråhårig vid 47, och vit vid 58, och…
Alla gillade min far.
De tyckte det var en komplimang när de sa att jag liknade honom, men…
Han var riktigt hemsk mot min mamma.
Han försökte förminska henne, och tycktes njuta av det.
Fick henne att känna sig dum, och osäker på sig själv.
Vid nån tidpunkt tänkte jag: "Vi kanske använder en sax likadant,
och spelar på vilket instrument som helst,
men...
...det är inte så tokigt att vara ensam.
Det är uppenbarligen... mördande...
...att komma till dig så här.
Jag äcklas av mig själv.
Men jag får ju inget jobb.
Det har ju gått flera år nu. Och nu…
Nu behöver jag hjälp av nån…
-Du får sälja lägenheten. -Det kan jag inte!
-Du kan ju inte leva så här längre. -Det är ju allt jag har! Det är jag!
Det gör mig förstås ledsen att höra.
Jag är ledsen.
Jag är ledsen för så många saker.
Det är bara en tillfällig svacka, vet du…
-Om nån bara kunde… -Stopp, stopp.
Jag kan inte. Inte nu igen.
Nåja, jag…
Jag är så tacksam för allt du har gjort.
Oroa dig inte. Det är bara en tillf…
-Det är lite skakigt, men jag klarar mig. -Stanna på söndagsmiddag, pappa.
Nej, tack… Jag måste faktiskt tillbaka.
Faktiskt.
Lägga manken till, du vet.
Kan jag få min rock?
Det är min mosters lägenhet.
Hon bad mig inreda den åt henne. Du ser ju hur bra det går.
Det är första gången jag är ensam, nånsin.
Jag hamnar i gäng vart jag än går.
När jag var liten hade jag mitt Hardy Boys-gäng.
Det är för gammalt för dig.
Vi var lite gammaldags som kallade oss så.
Jag och mina Hardy Boys…
Vi var egentligen fyra och två var killar, förresten.
Vi ägnade oss åt att lösa mysterier i kvarteret där vi bodde.
Det här är alltså inte nytt för dig.
Det var ju påhittade mysterier.
De flesta i alla fall.
Dina Hardy Boys, var finns de nu?
Du har nog rätt. Bättre att vara ensam.
Går det bra?
Jag har varit klar en stund.
Ja! Snyggt jobbat, Brazzos.
Det finns alltså tre sovrum i A-raden.
Du tar vardagsrummet, matsalen och gästrummet.
Jag tar köket och de andra sovrummen.
Bunny har nog sina paket i en hurts eller på ett sidobord.
Brazzos, kolla in din hand.
Vår första ledtråd.
Och vi bröt oss in hos en granne för att få den.
Jag vet, jag var med. Öppna den, du.
Jag vet inte om jag vill att det ska vara nåt eller ej.
Vad är det?
Vad är det för en kille som tar sitt liv
en timme efter att han absolut måste få tag...
...i det här?
Var är du?
Vi har hittat nåt.
Detta leder utredningen…
i en helt ny riktning.
"En sak fattar inte jag.
Folk som inte vill bo i en storstad för all brottslighet.
Alla True Crime-nördar kan säga att
det är lantisarna man ska akta sig för."
Där satt den.
Jag vet inte, jag. Det är lite beige.
Som en Ken Burns-dokumentär om tristessens historia.
-Mabel kanske ska pröva? -Då dör jag hellre.
Och nu ger han bort min roll.
Imorgon lägger vi fram en tidslinje.
Jag har ritningar och sånt över varenda våning i Arconia.
Så stiligt!
Har ni hört om det mystiska dödsfallet
i parken i går kväll?
Vi kunde multitaska en smula.
Iscensätta ännu en utredning. Göra ännu en pod.
Nej, vi måste koncentrera oss. Bara mord i huset.
Välkomna till Bara mord i huset, Only Murders in the Building,
en podd om true-crime.
Jag är er värd, Charles-Haden Savage.
Ja, nu ja.
Hej, hur går det?
Bara bra. Du då?
Bra.
Ibland känner jag doften av din omelett.
Förlåt. Jag slår på fläkten nästa gång.
Nej, det gör inget. Det påminner om Lucy.
Det var hennes favorit, va?
Har du hört nåt ifrån henne?
Här… och där.
Hälsa från mig nästa gång.
En äkta True Crime-gåta låter sig skalas som en lök.
Först kommer brottet, sen karaktärerna, och sen…
SISTA VARNINGEN
…deras hemligheter.
Hemligheterna är roligast.
Vem talar sanning? Vem ljuger? Vad döljer de?
För, ärligt talat:
Ibland är det lättare att klura ut andras hemligheter
än att hantera sina egna.
MINA HARDY BOYS
Undertexter: Eva Söderqvist