Cele două personaje animate de la MTV credeau că trupa KISS
- ...a fost tare pentru niște mimi. - Cine sunt Beavis și Butt-Head?
- Ben? - Cine sunt Beavis și Butt-Head?
- Personaje TV pentru 400. - Din 1970 până...
Nu mă descurc să întâlnesc oameni pentru prima dată.
- Bună! Îmi pare bine. Eu sunt Nathan. - Ce mai faci?
Kor!
- Aici e orașul ușilor. - Da.
E... ca un portal.
- În anumite privințe. - Da.
Mi s-a spus că personalitatea mea îi face pe oameni să se simtă prost.
Trebuie să compensez asta.
Aleg instinctiv umorul, dar orice glumă e un joc de noroc.
Mă descalț sau...?
Te rog, rămâi cum ești.
Bine. Îmi scot bluza? Glumeam. O să rămân cu bluza pe mine.
Nu e genul ăla de loc.
Da, nu, glumesc.
Mergea bine.
Trebuia să fie așa,
fiindcă urma să-i cer să-mi încredințeze viața lui.
Kor Skeet e un profesor de 50 de ani din Brooklyn, New York.
Adoră întrebările de cultură generală.
Sunt foarte bun la concursurile TV.
Cine e cea mai tânără persoană din Panteonul vedetelor TV?
- O femeie. - Cine?
Oprah Winfrey.
OPORTUNITATE TV: E CEVA CE EVIȚI?
Acum câteva luni, Kor a răspuns unei postări vagi de pe Craigslist,
povestindu-mi despre o minciună spusă echipei sale de la concurs acum 12 ani.
Le-am spus prietenilor că am studii postuniversitare, dar n-aveam.
Ne întrecem des pe teme de cultură generală
și problema era că voiam să par mai deștept decât eram.
Toți colegii mei aveau diplome postuniversitare.
Am decis să-i las să creadă că am diplomă de master,
când eu abia îmi luasem licența.
- Ce colecție! - Da.
Sunt bibliofil.
Cum să faci dragoste toată noaptea și să înnebunești o femeie!
- Știi cum e. - O să ne înțelegem destul de bine.
- Nu știu ce să zic. - Da.
S-a ajuns în punctul în care îi minte zilnic.
Am un prieten în echipă care îmi tot trimite oferte de muncă
pentru care e nevoie de masterat.
Îmi scoate ochii cu asta și nu mai am nicio scuză.
Îi înțeleg dilema.
Echipa de la concurs e viața lui.
Iar când îți arăți adevărata față, oamenilor nu le place mereu ce văd.
Dar am vrut să-i arăt că, dacă planifici fiecare variabilă,
finalul fericit nu rămâne la voia întâmplării.
Presupun că mi-ai văzut o parte din lucrările anterioare?
Mă tem că nu.
Bine.
Am făcut o emisiune numită Nathan for You.
Bine.
Nu ziceai că ești expert în televiziune?
Ba da, dar cu o limită.
Bine.
- Da. - Ar trebui s-o vezi.
Cu siguranță.
- Am lucrat cu oameni adevărați. - Da.
Așa că a trebuit să pătrund în multe medii nesigure.
Și am devenit foarte bun în a prezice
cum vor reacționa oamenii într-o situație.
Bine.
- De exemplu... - Da.
Conversația asta merge bine, nu?
- Bine. Aș vrea să continui. - Crezi? Nu știu.
Până acum e bine.
- Cred că ne-am distrat. - Da.
- Am râs destul până acum. - Da.
Sper să continuăm așa.
Deci nu e o întâmplare.
Tot ce s-a întâmplat azi
am repetat de zeci de ori.
Aceste cuvinte, într-o machetă a casei tale, cu un actor care te interpretează.
Bine.
Mai știi că acum câteva săptămâni
au venit de la gaze din cauza unei scurgeri în clădirea ta?
Da.
Nu era nicio scurgere în clădire.
Era echipa mea.
Verific aragazul.
Când i-ai lăsat să intre,
au făcut în secret o hartă digitală a întregii case.
Am recreat apoi fiecare detaliu al spațiului
ca platou de filmare într-un depozit aflat la câțiva kilometri.
Cu ajutorul unui fals tu,
am putut exersa fiecare permutare a acestei interacțiuni
și mi-am făcut un plan.
Crezi că ar trebui să spun ceva despre uși?
Actorul pe care l-am angajat ți-a analizat clipul de prezentare,
pentru a-ți imita structura vorbirii și psihologia.
Aici sunt cu părinții mei. Eram...
Nu-mi amintesc. Cred că aveam vreo 10 ani.
Cum să faci dragoste toată noaptea și să înnebunești o femeie!
Da, asta a fost...
O să ne înțelegem bine.
Și am repetat de multe ori.
- Bună, Nathan. Bună, Nathan! - Bună! Bună!
- Bună, Nathan! - Bună!
E orașul ușilor, nu?
Și ajustam de fiecare dată, până am perfecționat tehnica.
Sau fără pantofi?
Nu, lasă-i. E în regulă.
Dar fără bluză?
- Las-o pe tine, te rog. - Da, probabil o să-l facă să râdă.
Tot ce s-a întâmplat până acum azi...
am repetat de zeci de ori.
Exact aceste cuvinte,
într-o machetă a casei tale,
cu un actor care te interpretează pe tine.
Iată ce putem face cu minciuna spusă prietenilor de la concurs...
Ăsta e potențialul.
Înțeleg. De parcă o persoană... Dacă aș putea ști...
Dacă aș ști cum va reacționa cealaltă persoană.
- Sau cum va decurge situația. - Vei ști.
- Da. - Vei ști ce să-i spui, în orice variantă.
Ar fi foarte tentant, da.
Dar pe măsură ce vorbeam,
am început să înțeleg adevăratul motiv pentru care a amânat atât.
E bine, cu o singură excepție.
Să presupunem că unul dintre prieteni ar induce o reacție
foarte violentă anumitor oameni,
dincolo de numeroasele predicții pe care le poți face.
Cum adică violentă"?
- Deci... - Să-mi spună în toate felurile.
Să-mi zică lucruri de neiertat,
încât să nu-i mai pot fi prieten apoi.
În privința cui îți faci griji?
N-aș vrea să dezvălui numele încă, dar...
e cu siguranță cineva din echipă.
M-am trezit într-o situație ciudată.
Kor mi-a arătat-o pe prietena lui într-o poză,
dar n-a vrut să-mi spună altceva despre ea.
- Pare foarte drăguță. Ce e? - E drăguță, dar...
Cum să-ți spun?
Dacă... În funcție de starea ei, nu vrei s-o superi prea mult.
Doamne! Bine.
A fost frustrant.
Ce repetasem pentru azi trebuia să-l facă să vorbească despre asta,
dar poate am făcut ceva care l-a descurajat.
Dacă-mi amintesc,
a fost o glumă cam deplasată pe care am zis-o după ce m-am dus la baie.
Ar trebui să-mi iau o pompă de desfundat la mine.
- Crezi că i s-ar părea amuzant? - Da.
Dar când am făcut-o cu adevăratul Kor, n-a avut efectul scontat.
Ar trebui să-mi iau o pompă de desfundat la mine.
Asta e.
Ar trebui să investesc în ea.
Sunt scumpe?
Nu.
Să fi fost de la gluma asta?
Am vrut ca gluma să fie o autoironie,
despre tranzitul meu intestinal imprevizibil,
dar mi-am dat seama apoi că ar fi putut s-o interpreteze
ca pe o critică, cum că baia lui nu era bine echipată.
Indiferent de motiv, nu puteam organiza o repetiție pentru Kor
fără detalii despre prietena lui.
Am plănuit o excursie de o zi în nord,
menită să-l facă să mă îndrăgească
și eventual să-și deschidă sufletul.
- Ai fost vreodată acolo? - Niciodată.
- Niciodată? - Niciodată.
Te cheamă Skeet și n-ai mai tras în talere?
Nu.
Trage!
Nu i-am spus lui Kor, dar aranjasem anterior
să avem armele încărcate cu gloanțe oarbe,
în speranța că se va crea un moment de apropiere,
fiindcă niciunul nu ne pricepeam la asta.
- Ai tras prea devreme. - Am tras prea devreme.
Nu ne pricepem la asta.
- Dar e plăcut să ai o experiență nouă. - Da.
Acum doar pregăteam terenul pentru evenimentul principal.
Dezvăluirea de informații personale într-o piscină încălzită.
Ai spus că ai fost căsătorit.
Da, am fost căsătorit cinci ani.
Am fost căsătorit trei ani.
Nu știam.
E trist pentru tine?
Cred că este...
unul dintre cele mai mari eșecuri.
Un ce?
Unul dintre cele mai mari eșecuri din viața mea.
N-am vrut să intru prea adânc în viața mea personală.
Așa c-am plănuit ca un înotător în vârstă să ne întrerupă,
în speranța că-l va convinge pe Kor că sunt gata să spun mai multe,
dacă nu ne era stricat momentul.
Nu eram sigur că interpretarea mea era convingătoare,
dar, pe drumul spre casă, Kor mi-a spus
numele prietenei lui, Tricia, și cu ce se ocupa.
E scriitoare liber-profesionistă.
Și are un blog.
Oferă informații despre ce poți face ca să economisești bani și să te distrezi.
Cum se numește blogul?
Cheap Chick in the City.
Gagica ieftină din oraș?
Gagica ieftină din oraș.
Cecul ieftin din oraș.
Gagica ieftină din oraș.
Cecul ieftin din oraș.
Gagica ieftină din oraș.
Cheap Chick in the City părea să fie o pagină web simplă
dedicată activităților ieftine din New York.
Speram ca asta să fie o fereastră spre mintea Triciei,
dar se pare că majoritatea postărilor
erau doar scuze că n-a avut ce să posteze în ziua aia.
ÎMI PARE RĂU, FĂRĂ NOUTĂȚI AZI...
Înțeleg.
Uneori nu vrei să spui nimic, dar vrei ca lumea să știe că exiști.
Oricum, speram ca acest blog să fie suficient
pentru actrița pe care o vom angaja să se ghideze după asta,
pe lângă ideile lui Kor.
Are o...
o slăbiciune pentru un actor pe nume Vincent Kartheiser.
Din păcate, n-a fost de ajuns.
Cred că e foarte util să-ți dai seama
cum ar putea reacționa, ce fel de cuvinte ar putea folosi.
Pentru o mai bună abordare,
mi-am făcut un blog, numit Băiatul chibzuit...
NEW YORKUL IEFTIN.
...și i-am oferit Triciei ocazia să scrie un articol pentru noi.
Din fericire, a acceptat.
CU STIMĂ, TRICIA
Articolul ei pentru site-ul nostru e un interviu cu un observator de păsări,
pentru că observarea păsărilor e o chestie chibzuită.
Tricia nu știa că își va intervieva
propria dublură, care îi va studia fiecare mișcare.
- Îmi pare bine. - Te-ai îmbrăcat ca să te uiți la păsări.
Pe fiica mea o cheamă Tricia.
Amuzant. Nu prea mai sunt multe Tricia sau Patricia.
Ai vreo pasăre preferată?
Ador păsările colibri.
La prima vedere, femeia nu părea deloc înfricoșătoare,
dar îi plăcea să vorbească.
- Tatei îi plac păsările. - Da?
Locuiește în Carolina de Nord, unde sunt multe păsări...
...o carte bună, Zbor în trecut .
- Merită. Al Doilea Război Mondial. - Bine.
În afară de colegii de cameră, îmi place cum stau lucrurile.
Dar colegul de cameră e categoric....
Hei, întârzii!" Poate a găsit un telefon public, dar...
Odată, avionul a intrat în picaj.
De atunci, tot am emoții în avion.
Pe parcursul întâlnirii de 30 de minute,
actrița noastră nu reușea să spună niciun cuvânt,
deși ea era cea intervievată.
Am pe telefon aplicații pentru diverse companii aeriene.
- Sunt gata de zbor oricând am nevoie. - Da.
American Airlines, Delta, Gogo Flight Entertainment.
Înainte să se termine, am vrut să văd
cum ar reacționa Tricia când ar fi mințită.
Date cruciale pentru repetiție.
- Trebuie să mărturisesc ceva. - Bine.
Am spus mai devreme că numele fiicei mele e Tricia.
- Dar, de fapt, am mințit. - Bine.
- N-am nicio fiică. - Bine.
Trebuia să-mi dau seama. Ai 39 de ani. E devreme să ai o fiică în ziua de azi.
E în regulă. E amuzant. Cum ziceam, nu întâlnești multe cu numele Tricia.
Am fost puțin surprinsă, dar... E interesant, dar înțeleg.
Îmi pare rău că...
Lasă, nu-ți face griji.
Ai avut momente amuzante cu păsări?
Vreo poveste amuzantă despre păsări?
M-a surprins lipsa supărării la Tricia.
Și-a făcut Kor griji degeaba?
Sau Tricia și-a reprimat furia pentru că era o străină?
Kor era atât de convins că va avea o reacție extremă,
încât a insistat că mărturisirea nu poate avea loc decât personal,
într-un loc public.
Concursul ar fi singurul loc care n-ar trezi suspiciuni,
pentru că e ceva ce facem din obișnuință.
Bine.
Cred că pot s-o cuceresc la un concurs de cultură generală, doar între noi doi.
Dar când am văzut barul frecventat de Kor,
am fost copleșit de haosul mediului de acolo.
Acestea sunt imagini luate de la Alligator Lounge din Brooklyn.
Părea că orice aspect al acestui loc
putea schimba radical tonul marelui său moment.
Mi-am dat seama de asta când l-am cunoscut pe Kor.
Credeam că voi face impresie bună,
dar din cauza diferenței de scaune,
am arătat caraghios.
E greu de spus cum ar putea locul acesta să afecteze mărturisirea lui Kor,
dar am observat că erau multe scaune
și n-am vrut să las nimic la voia întâmplării.
Kor a invitat-o pe Tricia să participe la concurs în două săptămâni.
Aici urma să aibă loc.
Locul în care avea să mărturisească.
Timpul se scurgea și l-am invitat pe Kor în depozitul meu secret
pentru a începe repetiția.
E o...
copie perfectă.
Nu-i o versiune de parc de distracții. Are...
Arată...
Fiecare detaliu a fost reprodus cu meticulozitate de această dată.
Doamne!
Raftul de mirodenii e exact ca al lor.
- Usturoiul, busuiocul. - Da.
Scaunul ăsta e exact. Crăpăturile astea.
- Da, chiar și asta e identică. - Ce altceva?
Portretul se înclină.
Vezi balonul ăla?
E în barul adevărat.
Va fi ca și cum aș intra în stare normală
și voi ști să mă orientez.
Când o să apari în seara respectivă, o să te simți așa.
Da.
- Fără surprize. - Nu.
Știi tot ce se va întâmpla.
E ceva ciudat când intri într-un spațiu
care nu se distinge de altul.
Într-o clipă, poți uita unde te afli.
Pentru mine, e...
Uneori pare ireal, fiindcă e...
Tu ești...
Tu ești Willy Wonka în fabrica de ciocolată.
Eu sunt Charlie Bucket,
încercând să...
Nu-mi amintesc bine intriga. Ce a făcut Willy Wonka? Era bun?
- A creat... - Nu era un tip rău?
Avea niște aspecte îndoielnice.
Era un tip misterios...
Era o fabrică de bomboane.
Eu sunt Willy? Sunt personajul negativ?
- Dar e un creator de visuri. - Bine.
Iar tu îmi îndeplinești niște vise.
Dar au murit copii în fabrică?
Așa se spune.
- Nu știu dacă chiar au murit... - Bine.
Dar nu le-a mers prea bine.
O să recitesc cartea.
- Doar ca să aflu. - Da.
E bine.
Am început cu segmentarea de bază.
Prima alegere a lui Kor este unde să stea.
- Care e? Asta? - Da, asta.
- Da. - Bine.
Kor a propus ca în acea seară să ajungă mai devreme
și să-și asigure masa preferată folosindu-și pălăria,
cât se ducea să ia colile pentru concurs
și băuturile de la bar pentru amândoi.
Bună ziua! Vă pot ajuta?
Da, un suc de portocale, fără pulpă, și o margarita, vă rog.
Imediat.
E margarita? Ce ai pus în ea?
Nu știu. Nu știu să fac margarita.
S-a gândit că dacă o întâmpină pe Tricia cu o băutură, o va binedispune,
dat fiind că de obicei se plânge de ceva când vine.
Colegii de cameră mă scot din minți.
Am o zi proastă. Nu trebuie să fii nepoliticos.
Toți suntem oameni.
A sugerat să glumească, ca să o înveselească.
Cred că aș zice...
Cred că o să aud bâzâieli diseară,
pentru că sunt sigur că cineva te calcă pe nervi azi.
E o glumă sau doar o replică?
- Va fi mai mult o glumă. - Bine.
Pentru fiecare reacție a Triciei...
GLUMĂ: BÂZÂIT - NERVI"
...introduc un răspuns planificat al lui Kor într-un program specializat.
- Bună, Kor! - Trish the Dish.
Ce faci?
Asta ne-ar permite să schițăm traseul optim pe parcursul serii.
- E... - Începi cu președinții?
Nu, încep cu gemenii.
- Deci ai început cu gemenii, apoi... - Gemeni, apoi am făcut legătura cu...
- Apoi treci la președinți. - Da.
Un arbore al deciziei care să ne ghideze și să ne ferească de capcane.
RÂS FLIRTEAZĂ? NU?
- Kor! - Trish the Dish.
Kor mi-a spus că e posibil ca Tricia să interpreteze greșit invitația
ca semn de interes amoros.
E singură și cred că...
după atâția ani, o invit singur.
Da.
Știi că nu beau mult. Vrei să mă îmbeți?
Dar când am făcut simularea, a transmis semnale derutante.
Mâna ta o atinge pe a ei.
Dacă o mișc, va părea și mai suspect.
Ca femeie, cum ai reacționa
dacă ai atinge mâna unui tip și ar lăsa-o acolo?
- Ar crede că răspunzi la flirt. - Da.
L-am pus pe Kor să exerseze
niște tehnici standard de apărare pentru orice avans i-ar face.
Frumos din partea ta că mi-ai luat de băut. Simt că e...
Mă bucur că am venit...
Desigur, toate acestea aveau rolul de a pune temelia perfectă
ca să-și mărturisească minciuna.
Ți-am spus ce s-a întâmplat cu laptopul meu?
- Nu. - Zilele trecute, m-am dus să-l pornesc.
Și pur și simplu nu a pornit.
A fost chestia aia... Tocmai scriam.
Mă gândeam că voi pierde pozele de acolo...
E ciudat că te gândești că pierzi. Voiam...
Pare grav.
Dar nu-ți face griji, pentru că situația s-a schimbat.
Nu am pierdut fotografiile până la urmă.
- A trebuit dus la reparat. - Kor.
Trebuie să preiei controlul conversației.
- N-o să-ți dea ocazia. - Bine.
Dacă o lași să vorbească, va continua să vorbească, nu?
O să mai încerc o dată, să văd dacă găsesc o cale
de a intra în conversație.
Bine, încearcă.
Nu putea face niciun fel de conversație.
A spus că ananasul face parte din familia citricelor...
Situația mea educațională e falsă.
Poftim?
Însă mărturisirea nu era singura provocare.
Kor era îngrijorat de urmări.
Abordarea noastră a trebuit planificată
în funcție de formatul serii concursului.
Sunt șase întrebări într-o rundă. Sunt cam patru runde.
După runda a doua, au o pauză de 10-15 minute.
Vom lua o pauză de zece minute. O să vă adun scorurile.
Și în timpul ăsta, uneori o să comandăm pizza.
Poftim cele două bonuri pentru pizza.
Ideal ar fi să vorbim cinci minute și apoi să trecem mai departe.
Nu vreau s-o lungesc, vreau doar s-o spun și să scap de asta.
- Deci nu ai masterat? - Nu.
Nu-mi trimite informații despre locuri de muncă cu diplomă de master...
N-o să-ți trimit.
Vreau să înțeleg cum am ajuns aici.
- Vrei să-i pui punct. - Vreau să-i pun punct.
Dacă o fac spre final, avantajul e că pot pleca dacă se împute treaba
și pot spune: Am o întâlnire. Scuze, trebuie să plec."
Nu-ți datorez nicio explicație.
Îți datorez scuze că te-am făcut să treci prin asta, dar nu o explicație.
Putem discuta după întrebări?
Nu vreau să mai discut despre asta.
Prefer s-o spun după ultima rundă, înainte de scor.
Bine, completați buletinele.
Aduceți-le pentru notare când sunteți gata.
De îndată ce am început să includem cele patru runde de concurs în repetiție,
am descoperit o problemă.
Care e numărul de pe acoperișul autobuzului din Speed: cursă infernală?
Kor a fost furat de joc,
iar când nu știa răspunsul, nu se putea concentra la altceva.
O să pierd puncte.
Credeam că știu cine a prezentat Roata norocului înainte de Pat Sajak.
Aveam 10.000 de nume în cap, dar nu puteam identifica pe nimeni.
Vrei să te apuci de mărturisire?
Sau vrei să încerci asta...?
E o opțiune.
Era frustrat că stresul de a mărturisi minciuna
îi afecta jocul.
Nu vreau să ratez
întrebări bune din cauza acestei poveri.
Putem pierde puncte pentru că nu ne mai concentrăm.
Cui îi pasă dacă pierzi meciul? Te-ai descărcat.
- E doar o seară de concurs. - Nu.
O seară de concurs la bar e sacră pentru noi.
Atunci mi-a spus că, dacă nu merge bine la concurs,
s-ar putea să renunțe complet la mărturisire.
N-aș... Nu sacrific seara de concurs pentru asta. Nu.
- Nu e doar de distracție? Toți sunt beți. - Nu.
Atunci voi avea două probleme.
Am stricat o seară de concurs și am mințit-o.
Trebuie să scot una din ecuație.
Bine.
M-am străduit din răsputeri
să elimin toate incertitudinile din acea noapte.
Dar singurul mod de a afla întrebările
pe care le-ar pune gazda ar implica trișare,
iar asta n-ar fi etic.
Dar poate e mai lipsit de etică să lași lucrurile la voia întâmplării
când ai fi putut face ceva.
Dându-mă drept fondatorul blogului Băiatul chibzuit,
am programat un interviu cu gazda concursului
la un alt bar,
sub pretextul că voi face un reportaj despre el.
E obligatoriu să cumpărăm băutură?
Cititorilor noștri nu le place să cheltuiască bani.
Nu ne-a deranjat
când oamenii au fost obligați să cumpere băutură sau mâncare.
Apa minerală se plătește sau e gratis?
Depinde de fiecare local.
- Foarte tare! - Cred că...
I-am spus că vrem ca profilul
să includă o componentă video interactivă,
în care să citească întrebările
pentru următorul concurs de la Alligator Lounge,
ca cititorii să poată juca gratis acasă.
Ce conflict a început în 1789
și a dus la decapitarea lui Ludovic al XVI-lea?"
Una era să primesc întrebările pentru seara cea mare,
alta era să mă asigur că va ști Kor răspunsurile.
Nu știu de ce Archie nu le-a ales.
Exceptând personalitatea. Arată fizic la fel.
Știam că n-ar accepta să trișeze la concurs.
Ai trișat vreodată la concurs?
Nu.
Am început să ne plimbăm zilnic,
ca să vorbim despre viață,
dar de fapt, foloseam aceste plimbări
ca să implantez pe ascuns toate răspunsurile
în mintea lui Kor, fără ca el să știe.
Dacă trebuie să intri, codul e 1789.
Bine.
Anul în care a început Revoluția Franceză.
- 1789. - Da.
Nu prea-mi place vara.
- Mie nu-mi place primăvara... - La naiba!
Mi-am pătat pantalonii DKNY.
Donna Karan New York, DKNY.
Doar în New York.
Clădirea pare destul de înaltă.
E înaltă, dar nu e cea mai înaltă clădire din lume.
Aia e Burj Khalifa din Dubai.
Burj Khalifa?
Da, Burj Khalifa.
E cea mai înaltă.
Ce se întâmplă?
O luare de ostatici. Tipul a amenințat patru oameni cu arma.
A împușcat pe cineva în cap când intra.
- Doamne, ce nebunie! - Doamne!
În zile ca asta îi blestem pe chinezi că au inventat praful de pușcă.
E o nebunie. Doamne!
Mult noroc, domnule, în întregul proces.
- Doamne! - Mă rog pentru familie.
Cu trei zile înainte de întâlnirea lui Kor
cu Tricia la adevăratul Alligator Lounge,
peste 30 de actori au ocupat spațiul,
jucând roluri de clienți și chelneri.
Aveam bere adevărată la halbă,
ba chiar și un cuptor de pizza funcțional.
De fiecare dată când repetam,
apăreau variabile noi, la care trebuia să se adapteze.
Cu o atenție specială asupra momentului în care avea să mărturisească.
Trebuie să-ți spun ceva. Mă roade de ani de zile.
- Da? - Cum merge?
- Bine, mulțumesc. - Vă mai putem aduce ceva de băut?
Cred că ajunge.
Nu vrei ca întreruperea să aibă loc în timpul mărturisirii.
Asigură-te că paharele nu sunt goale la acest moment.
- Da? - Da.
- Poate iei înghițituri mici? - Înghițituri mici.
Am parcurs toată seara de 13 ori.
Spre deosebire de viața reală, aici,
poți să apeși butonul și s-o iei de la capăt.
Era singurul loc din lume unde nu puteai da greș.
Suc de portocale fără pulpă.
Sper că nu te superi, am decis să-ți dau un bâzâit.
Am decis să-ți dau un țâr.
- Ceva mă roade de multă vreme. - Da?
Mă roade de o veșnicie.
Și vreau... Doar vreau să-ți spun.
- Fără pulpă. - Bine.
Trebuie să-ți spun ceva. Chestia asta mă roade de ani de zile.
Statutul meu educațional e o minciună.
Din cauza copilăriei mele, cred că sunt niște probleme acolo.
O nesiguranță cu care n-am putut să mă confrunt până acum.
Apropiindu-ne de final, Kor părea să testeze noi abordări.
Dar asta nu însemna că Tricia a reacționat bine mereu.
Nu înțeleg de ce ai mințit despre educația ta.
E foarte aiurea.
- Eu... - Tu...
Te-am ajutat să-ți găsești o slujbă.
Ai spus că ai făcut un master. A fost o minciună.
- Încercam să... - Asta crezi tu că e prietenia?
Nu mă respecți, nu-mi respecți timpul.
Nu-mi pasă de educația ta.
Dar o minciună de 12 ani?
Doisprezece ani.
E de neiertat.
Nu vreau să mai vorbesc cu tine.
Te rog, nu pleca.
A mințit că are masterat, i-am auzit vorbind.
- Nu are masterat? - Tipul ăsta e un escroc.
Cine n-are diplomă de master?
Învinsul concursului din această seară e Kor Skeet.
Sigur vrei să faci asta?
Sigur?
Tot m-am simțit bine că mi-am luat o piatră de pe inimă.
Chiar dacă asta înseamnă că aș putea pierde o prietenie.
Eu nu cred că va fi atât de rău.
Dar...
Mă duc în necunoscut, în groapa aligatorului.
Ori mă înghite, ori îmi dă drumul.
Plănuiserăm să ajungă mai devreme și să-și aleagă masa.
Dar când a ajuns, a apărut o problemă.
Masa era ocupată.
Din fericire, exersaserăm exact pentru acest scenariu.
MASA LIBERĂ?
Bunica mea a murit recent de cancer la creier.
- La fel. - Și această... Groaznic!
Masa asta are valoare sentimentală.
Știu că v-ați instalat, dar n-ați vrea să vă mutați în altă parte?
- Sună scandalos. - Ne putem muta la altă masă.
- Da. - Ce drăguț. Mulțumesc.
Bunica mea a murit recent de ceva foarte asemănător.
- Îmi pare rău. - Îmi pare foarte rău.
- Aveți suc de portocale? - Da.
Aveți fără pulpă?
- Duceți acolo tichetele pentru pizza. - Mulțumesc.
- Bună! - Trish the Dish.
Și acum?
M-am hotărât să-ți iau rom cu apă de cocos.
Sunt sigur că te-au călcat toți pe nervi.
- Sau cineva cunoscut. - Doamne, da!
A fost o zi groaznică.
Am avut o treabă urgentă azi.
Credeam că nu termin până la șase,
dar aș fi putut, așa că am pierdut bani în plus.
Apoi am stat mai mult cu colegele și urăsc asta.
Și era o camionetă cu mâncare în fața apartamentului,
care făcea gălăgie.
I-am raportat, dar a durat ceva,
dar au plecat când mi-a venit mașina.
Nu sunt într-o dispoziție prea bună.
Mă bucur că sunt aici, dar n-a fost o zi bună.
- De asemenea... - Înțeleg.
După cum era de așteptat, Tricia nu a venit într-o dispoziție bună.
Dar Kor știa exact ce să zică pentru a o înveseli.
GEMENII PREZIDENȚIALI
Gemenii Bush.
- Jenna și Laura, nu? - Jenna și Barbara.
Sunt singurii copii ai unui președinte care sunt gemeni.
- Interesant. Mă mir. - Dintre toți președinții.
- Uneori au opt sau nouă copii. - Așa e. Foarte interesant.
- Dar nu gemeni. - Da.
- Nici măcar gemeni născuți morți. - Eu niciodată... Foarte tare!
E singurul.
E foarte interesant.
Kor se ținea de scenariu și funcționa.
NEPOȚI PREZIDENȚIALI
E primul nostru președinte
ai cărui nepoți trăiesc încă din acea generație.
- Ce nebunie! - În scurt timp, a început concursul.
Doamnelor și domnilor!
Momentul așteptat de toți. Vom începe concursul.
Ce mijloc de transport plasează pilotul
într-o poziție relaxată,
distribuind greutatea acestuia pe o suprafață mare?
Bicicletele astea în poziție culcată sunt peste tot.
Ce mijloc de transport așază pilotul
într-o poziție relaxată,
distribuind greutatea acestuia pe o suprafață mare?
Ar putea fi o bicicletă. Care se lasă pe spate?
- Trebuie să te lași pe scaun, nu? - Da.
Kor a greșit puțin la prima întrebare
și mă temeam că nu a asimilat complet răspunsurile.
Răspunsul corect e o bicicletă în poziție culcată".
- Nu e așa. - Știam că e bicicletă.
O văzusem, dar nu-mi puteam imagina numele.
Nu știam numele.
Dar lucrurile au început să se schimbe.
Răspunsul corect e Revoluția franceză".
Frumos.
Răspunsul corect e praf de pușcă".
Răspunsul corect e Burj Khalifa".
Bine.
A fost o serie uimitoare, până la finalul rundei a patra
și părea plin de încredere
când a predat fișa de punctaj,
marcând momentul în care avea să recunoască.
Mulțumesc. Mă întorc imediat.
În barul nostru fals, exersaserăm o variantă
în care aducea pizza pentru amândoi
după a patra rundă, ca să-i fie mai ușor
să înceapă mărturisirea, când ea era cu gura plină.
Cum ea era pusă pe vorbă, se pare că el a decis să încerce.
Două pizze cu cașcaval, vă rog.
Două cu cașcaval?
Bine, zece minute.
- Dar apoi s-a întâmplat ceva. - Bine.
Când s-a întors la masă să-și aștepte pizzele,
Tricia nu vorbea.
Era ocazia perfectă să-și înceapă mărturisirea,
dar nu știu de ce, n-o făcea.
Alea sunt cupoane pentru băuturi?
- Da. - Bine.
Pizza e mai bună după o anumită perioadă de timp.
Pizza e bună, dar, după câteva runde,
ajunge să...
E exact cum trebuie.
Mai ales după câteva pahare de rom și cola.
Timpul trecea,
iar el stătea acolo.
În cazul ăsta, o întrebăm pe doamna, ca să vină mai repede.
Sigur e în regulă. Nu mă deranjează.
Doamne!
Ce voiam să spun?
Cumva...?
Mă tot gândesc la ceva
cu care m-am confruntat și...
- Știi tu. O fi acolo? - E gata.
Stai puțin.
Hei! Bine.
E aproape gata.
Ce e?
Sună clopoțelul când fac pizza.
Cred că da. Nu. Ce spuneai mai devreme?
Eu...
Mă simt prost că...
Mă chinui de mult să-ți spun asta.
Ce anume?
Toată viața mea educațională a fost o înșelătorie.
- Serios? - Da.
Mai știi când am arătat poze de la absolvire, acum câțiva ani?
- În fața găștii? - Da.
Atunci m-ai întrebat...
Ai spus că am făcut un master.
Și eu...
N-am negat.
- Serios? - Da.
M-am simțit prost că n-am fost sincer cu tine.
Bine.
Pe atunci abia îmi luam licența.
Tot e impresionant.
Mulți nu au diplome de licență.
- Nu-i nimic. Sunt surprinsă, dar... - Da.
Credeam că ai masteratul.
Ai auzit? Stai puțin. O secundă.
- Mulțumesc. - Două cu cașcaval?
Da, mulțumesc.
Nu mi-am dat seama că n-ai masterul. Credeam că l-ai luat.
- Asta ai spus mai devreme. - Da, eu...
Mai rău a fost că m-am înscris în grupul de concurs...
Eram ultimul care și-a luat diploma.
M-am simțit inferior din cauza asta.
E o prostie. Nu te simți așa. Mulți abia termină liceul.
Sora mea abia a luat bacul acum câțiva ani.
Pur și simplu...
Am continuat să mint și m-a măcinat.
Apoi m-ai ajutat să aplic.
Mi-am trimis CV-ul, doar ca să te mulțumesc.
Apreciez foarte mult. Habar n-aveam.
Și simt... Pur și simplu...
- Prietenia ta înseamnă mult. - Și pentru mine.
Nu vreau să crezi că aș continua să te mint.
Dar am trăit în minciună tot timpul ăsta.
- Mi-a părut rău. - E drăguț că mi-ai spus. Habar n-aveam.
Ai avut curaj să-mi spui asta. Habar n-aveam.
În loc să treacă la alt subiect,
Kor a stat cu ea o oră și jumătate
și i-a spus lucruri pe care nu i le-a spus Triciei
în cei aproape 20 de ani de prietenie.
Tata s-a folosit de situația în care a spus că pensia alimentară
ar fi pentru facultate, a mea și a surorii mele.
Când am ajuns la majorat, n-a vrut să plătească.
Nasol, îmi pare rău.
Mai rău a fost când am absolvit.
În timp ce repetam,
l-am pus pe Kor să repete ce va urma după mărturisire,
după noaptea respectivă.
Fie că ar fi chinul unei prietenii pierdute,
fie bucuria unei prietenii întărite.
Fiindcă mărturisirea lui deschide calea
către a vorbi pentru prima oară.
E plăcut. E o mare diferență față de a sta într-un bar
și a juca jocuri de cultură generală.
Poate e mai ușor să alegi o cale când poți trăi mai întâi viitorul.
Să te eliberezi de îndoieli și regrete.
Să știi mereu răspunsurile.
...ca simbol al sprijinului pentru cei bolnavi de SIDA și HIV.
Ce e, o panglică?
- Da. - Panglică roșie.
- Da.
- Am pierdut un punct pe culoare. - Da.
Cum te simți?
Fantastic!
Ne-am descurcat mai bine decât ne așteptam.
Am câștigat.
- Felicitări! - Da.
Au pus întrebări din domeniul meu.
La întrebările din domeniul meu
am putut să răspund corect. La cele specifice.
Ți-ai luat o piatră de pe inimă și cred că te simți bine.
Mi-am luat o piatră de pe inimă și tot am câștigat.
- Concursul? - E ex... Am câștigat concursul.
Și asta e cireașa de pe tort.
Trebuie să...
mărturisesc ceva.
Știam răspunsurile din seara asta
și te-am învățat fără să-ți dai seama.
Știu că ești împotriva trișatului, dar asta nu e trișat,
pentru că nu știai că o fac.
Voiam să te concentrezi asupra mărturisirii
și să ai încredere în tine, dar mă simt groaznic și...
Îmi pare rău. Vreau să-mi cer scuze.
Da, eu...
Bine, înțeleg ce vrei să spui.
Îți apreciez motivația, dar...
Ai stricat-o. Mi-ai stricat toată distracția.
Pentru că știam răspunsurile. Le știam. Și acum sunt la televizor.
Toți vor crede că nu le-am știut, că sunt un impostor.
Iar tu... Știi cât de important era pentru mine.
A fost o mare greșeală. Tu...
Ai dat-o în bară.
Ești un om...
groaznic.
Eu cred că ești...
un tip grozav.
Ești un om grozav.
Mulțumesc pentru compliment.
Cu plăcere.
Nu prea fac complimente.
Am vrut să fiu sincer în legătură cu complimentul.
Nu încurajez oamenii suficient.
Da, e cam...
- Drăguț din partea ta. - Da.
- Mulțumesc. - Chiar ești.
E foarte emoționant.
Desigur.