Dva malí kreslení kluci z MTV si mysleli, že kapela KISS
-byla na pár mimů docela dobrá. -Kdo jsou Beavis a Butt-Head?
-Bene? -Kdo jsou Beavis a Butt-Head?
-Televizní postavy za 400. -Od 1970 do...
První setkání s lidmi mi moc nejde.
-Ahoj, těší mě. Nathane. -Jak se máš?
Kor.
-Je to tu město dveří. -Ano.
Je to... Je to vlastně portál.
-Do jisté míry. -Jo.
Moje osobnost prý lidi znervózňuje.
Musím na tom zapracovat.
Instinktivně se utíkám k humoru, ale každý vtip je risk.
Boty sundat, nebo...?
Prosím, zůstaň, jak jsi.
Dobře. Košili sundat, nebo... Dělá si legraci. Nechám si ji.
Tady to tak neděláme.
Jasně, ne, dělám si jen srandu.
Zatím to šlo dobře
a muselo,
protože jsem ho chtěl požádat, aby mi svěřil svůj život.
Kor Skeet je 50letý učitel z Brooklynu v New Yorku.
Nic nemiluje víc než kvízy.
Televizní kvízy mi fakt jdou.
Kdo je nejmladší člověk uveden do televizní síně slávy?
-Byla to žena. -Kdo?
Oprah Winfreyová.
TELEVIZNÍ PŘÍLEŽITOST: JE NĚCO, ČEMU SE VYHÝBÁTE?
Před pár měsíci Kor odpověděl na můj vágní inzerát na Craigslistu.
Zmínil se o lži, kterou svému kvízovému týmu řekl před více než 12 lety.
Řekl jsem kamarádům, že mám vyšší vzdělání, ale nemám.
Často s nimi hraju kvízy
a problém byl v tom, že jsem chtěl vypadat chytřejší, než jsem.
Všichni mí spoluhráči měli vyšší vzdělání.
Chtěl jsem, aby si mysleli, že mám magisterský titul,
když jsem si právě dodělával bakaláře.
-Páni, to je ale sbírka. -Jo.
Jsem knihomol.
Jak se milovat celou noc: A jak ženu rozpálit!
-Znáš to.... -My dva spolu budeme vycházet.
-No, tím si nejsem jistý. -Jo.
Zašlo to tak daleko, že jim lže každý den.
Mám v týmu kamaráda, který mi posílá nabídky k práci,
které si vyžadují magisterský titul.
Takže se mi to vrací a já už nevím, čím se dál vymlouvat.
Chápu jeho dilema.
Kvízový tým je jeho život.
A když odhalíte své pravé já, lidi se vždy nezamlouvá, co vidí.
Ale chtěl jsem mu ukázat, že když se připraví na každou možnost,
šťastný výsledek nemusí být ponechán náhodě.
ZKOUŠKA
Předpokládám, že mou předchozí práci už znáš.
Obávám se, že ne.
Dobře.
Natočil jsem pořad s názvem Nathan pro vás.
Dobře.
Neříkals, že se specializuješ na televizní kvízy?
To ano, ale to je dost omezené.
Aha, dobře.
-Jo. -Měl by ses na to podívat.
Určitě.
-Ale šlo o práci se skutečnými lidmi. -Jo.
Takže jsem se musel postavit do všech možných nejistých situací.
Hodně jsem se naučil předpovídat,
jak se budou lidi v budoucích situacích chovat.
Aha, aha.
-Kupříkladu... -Jo.
Tahle konverzace jde docela dobře, že?
-Dobře. Rád bych pokračoval. -Myslíš? Já to nevím.
Zatím to jde.
-Předpokládá, že se bavíme. -Ano.
-Zatím jsme se spolu smáli. -Jo.
Snad to tak bude pokračovat.
Takže, to není náhoda.
Všechno, co se dnes zatím stalo,
jsem si už mnohokrát vyzkoušel.
Přesně tahle slova v replice tvého bytu, s hercem, který tě ztvárňoval.
Dobře.
Vzpomínáš, jak k tobě do bytu
přišel člověk z plynárny kvůli úniku plynu v domě?
Ano?
O žádný únik nešlo.
To byl můj tým.
Musím zkontrolovat sporák.
Když jsi je sem pustil,
tajně vytvořili digitální mapu celého tvého domova.
Pak jsme ho celý do posledního detailu replikovali
coby reálnou scénu ve skladu pár mil odsud.
S tvým náhradníkem
jsem si mohl nacvičit každičkou variantu této interakce
a připravit se na ně.
Myslíš, že bych měl říct něco o těch dveřích?
Herec, kterého jsem najal, studoval tvoje konkurzní video,
aby napodobil tvou mluvu a myšlení.
To jsem já s rodiči. Bylo mi...
Nevzpomínám si. Možná deset?
Jak se milovat celou noc: A jako ženu rozpálit!
Jo, to bylo...
Myslím, že spolu budeme vycházet.
Zkoušeli jsme to pořád dokola.
-Ahoj, Nathane. Ahoj, Nathane. -Ahoj. Ahoj.
-Ahoj, Nathane. -Ahoj. Ahoj.
Je to tu město dveří, co?
A pokaždé jsem to poupravil, dokud jsme to nezdokonalil.
Boty sundat?
Ne, nech si je. V pohodě.
A co košili, tu sundat?
-Tu si taky nechej, prosím. -Jo, to ho asi rozesměje.
Takže všechno, co se dnes zatím stalo,
jsem si mnohokrát vyzkoušel.
Přesně tahle slova
v replice tvého domova,
s hercem, který tě zastupoval.
A tohle můžeme udělat ohledně tvé lži s tvými přáteli, pro tvou kvízovou...
Tohle je potenciál, to se snažím naznačit.
Aha. Jako člověk... Kdybych měl možnost vědět...
Kdybych věděl, jak budou ostatní reagovat.
-Nebo jak se bude vyvíjet situace. -Budeš to vědět.
-Jo. -Co přesně říct, všemi možnými způsoby.
To by bylo velmi lákavé, ano.
Ale jak jsme mluvili dál začínal jsem odhalovat
pravý důvod, proč to tak dlouho odkládal.
Je to dobré, až na jednu věc.
Řekněme, že někdo z mých přátel bude vůči někomu reagovat
velmi, velmi agresivně,
až nad rámec tvých možných předpovědí.
Co myslíš tím "agresivně"?
-No... -Jako mi nadávat.
Řekne něco tak neodpustitelného,
že potom už bychom nemohli být dál přátelé.
Koho konkrétně se bojíš?
Jméno bych teď radši neuváděl, ale...
ale rozhodně je to někdo z týmu.
Ocitl jsem se v podivné situaci.
Kor byl ochoten svou přítelkyni identifikovat na fotce,
ale nic víc mi o ní neřekl.
-Zdá se být milá. O co jde? -Je velice milá, moc milý, ale...
Jak to mám říct?
Když... Záleží na její náladě a ne vždy ji chceš naštvat.
Bože můj. Dobře.
Bylo to frustrující.
Moje dnešní zkouška byla navržená tak, aby se mi otevřel,
ale možná jsem ho něčím odradil.
Když jsem to probíral,
tak jsem řekl poněkud nemístný vtip cestou na záchod.
Měl bych začít cestovat se zvonem.
-Dobrý? Myslíš, že ho to rozesměje? -Jo.
Ale když jsem to udělal se skutečným Korem, propadlo to.
Měl bych začít cestovat se zvonem.
No jo.
Měl bych do něj investovat.
Jsou drahé?
Ne, ne.
Mohl to být tím vtipem?
Myslel jsem, že ten vtip bude namířen proti mě
ohledně mé nepředvídatelné stolice,
ale pak jsem si uvědomil, že to mohl vyložit jako kritiku toho,
že má nedostatečně vybavenou koupelnu.
Ať to byl čímkoli, nemohl jsem připravit zkoušku pro Kora,
aniž bych věděl podrobnosti o jeho kamarádce.
Tak jsem pro nás naplánoval výlet na sever,
který byl strategicky navržen tak, aby si mě zamiloval
a snad se mi i více otevřel.
-Byl jsi tam někdy? -Nikdy.
-Nikdy? -Nikdy v životě.
Jmenuješ se Skeet a nikdy jsi nestřílel holuby?
Ne, ne.
Teď.
Korovi jsem nic neřekl, ale dopředu jsem zařídil,
aby naše zbraně byly nabité slepými náboji.
Doufal jsem, že se tím sblížíme,
protože nám to oběma nepůjde.
-Vystřelils moc brzy. -Vystřelil jsem moc brzy.
Páni, tohle nám moc nejde.
-Ale je příjemné zažít něco nového. -Jo.
Ale bylo to jen položení základů pro hlavní událost.
Vzájemné sdělení se osobních informací ve vyhřívaném bazénu.
Zmínil ses, že jsi byl ženatý.
Ano, byl, pět let.
Já jsem byl ženatý tři roky.
To jsem nevěděl.
Je ti toho líto?
Je to jedna z mých...
Jedno z největších selhání mého života.
Jedno z čeho?
Z největším selhání mého života.
Nechtěl jsem se moc vrtat ve svém soukromí.
Tak jsem naplánoval, že nás přeruší starší plavec
v naději, že to Kora přesvědčí, že jsem připraven sdílet víc,
kdyby ta chvíle nebyla nerušena.
Nevěděl jsem, jestli ho mé představení o mé zranitelnost přesvědčilo,
ale cestou domů mi Kor konečně řekl
jméno své kvízové kamarádky Tricii a čím se živí.
Většinou je spisovatelkou na volné noze.
A má svůj blog.
Jsou v něm informace o tom, jak ušetřit a pobavit se.
Jak se ten blog jmenuje?
Levná kočka ve městě.
Levná kočka ve městě?
Levná kočka ve městě.
Levný šek ve městě.
Levná kočka ve městě.
Levná kočka ve městě se ukázala být primitivní webovka
zaměřený na nenákladné aktivity v New Yorku.
BUBENÍCI TAIKOZA
Doufal jsem ,že to bude brána do Triciiny duše,
ale většina příspěvků byla jen
omluvy za to, že ten den nemá co zvěřejnit.
LITUJI, DNES ŽÁDNÉ NOVINKY...
Tomu rozumím.
Někdy nechcete nic říct, ale chcete, aby lidé věděli, že existujete.
Přesto jsem doufal, že tento blog bude stačit
pro zkouškovou herečku, kterou bychom najali, aby podle toho hrála,
jako doplněk Korových informací.
Má...
ráda herce jménem Vincent Kartheiser.
Ale to bohužel nestačilo.
Myslím, že je užitečné zjistit,
jak by reagovala a jaká slova používá.
Aby měla lepší informace,
rozhodl jsem se založit si blog s názvem Šetřivý kluk...
ŠETŘIVÝ KLUK NY. LEVNĚ.
...a nabídl Tricii, aby pro nás napsala článek.
A naštěstí to vzala.
S pozdravem, Tricia
Její článek mělo být rozhovor s profesionálním ornitologem,
protože sledování ptáků je velmi levné.
Tricia ale nevěděla, že bude dělat rozhovor
se svou dvojnicí, která bude zkoumat každý její pohyb.
-Těší mě. -Jste na sledování ptáků oblečená.
Tricia se jmenuje moje dcera.
Zajímavé. Jiných Tricií a Patricií moc není.
Máte své oblíbené ptáky?
Miluju kolibříky.
Na první pohled ta žena nevypadala nijak děsivě,
ale ráda mluvila.
-Táta má hrozně rád ptáky. -Jo?
Žije v Severní Karolíně, což je prý velká ornitologická...
...velmi dobrá kniha Lovci.
-Doporučuju ji. Je o druhé světové. -Dobře.
Kromě spolubydlících jsem spokojená s tím, jak se věci mají.
Ale moje spolubydlící je rozhodně...
jako: "Hele mám zpoždění." Najdi si budku, ale...
Jednou začalo letadlo klesat.
Potom jsem ještě pořád v letadle nervózní...
Během těch 30 minut měla naše
herečka problém dostat se k jedinému slovu,
i když to byla ona, která dával ten rozhovor.
V telefonu mám všechny aplikace různých aerolinek.
-Jsem připravena kdykoli vyletět. -Jo.
American Airlines, Delta, Gogo Flight Entertainment.
Ale do konce jsem chtěla zjistit,
jak by Tricia reagovala na lež.
Podstatné informace pro naši zkoušku.
-Musím se k vám něčemu přiznat. -Dobře.
Hned na začátku jsem řekla, že se moje dcera jmenuje Tricia.
-Ale to byla lež. -Dobře.
-Já nemám dceru. -Páni, dobře.
To jsem si mohla myslet. Je vám 39. Na dceru jste dnes dost mladá.
To nevadí. Zajímavé. Jak jsem říkala, moc jiných Tricií nepotkáte.
Trochu mě to překvapilo, ale... To je zajímavé, ale rozumím.
Omlouvám se, že jsem...
To nic, nic se nestalo.
Zažila jste s ptáky nějaké vtipné chvilky?
Nebo i jiné, vtipné historky o ptácích?
Překvapilo mě, jak nenaštvaná Tricia byla.
Bál se snad Kor zbytečně?
Nebo uměla Tricia svůj vztek potlačit, protože to byl někdo cizí?
Kor byl tak přesvědčený, že zareaguje extrémně,
že trval na tom, že přiznat se bude moci jen jako bez druhých
na veřejnosti.
Kvízy by bylo jediné místo, které nevzbudí podezření,
protože je to něco, co děláme už ze zvyku.
Dobře.
Mohl bych ji dostat na kvízovou soutěž, jen nás dva, Bylo by to jen mezi námi.
Ale když jsem viděl ten kvízový bar, kam Kor chodí,
ohromilo mě, jak chaotické to prostředí je.
Tohle jsou záběry z Aligator Lounge v Brooklynu.
Zdálo se, že jakýkoliv prvek toho místa
by mohl radikálně změnit tón jeho velkého okamžiku.
To jsem se naučil hned, když jsem Kora poznal.
Myslel jsem, že budu vypadat pohodově,
ale jen kvůli malému rozdílu v židlích
jsem vypadal jako hlupák.
Těžko říct, co na tomhle místě může ovlivnit Korovo doznání,
ale všiml jsem si, že je tam hodně židlí
a nechtěl jsem nic ponechat náhodě.
Kor poslal Tricii zprávu, ať si s ním za dva týdny zahraje kvíz.
Tady k tomu mělo dojít.
Místo, kde se konečně přizná.
Čas odtikával a já pozval Kor do svého tajného skladu
k započetí zkoušení.
Tak tohle je...
dokonalá replika.
Není to ani napodobenina. Má to...
Vypadá to...
Tentokrát jsme pečlivě zreplikovali každou maličkost.
Božínku.
V tom držáku na koření je naprosto stejné koření jako tam.
-Česnek, bazalka. -Jo.
Tahle židle je přesně... Ty potrhance.
-Jo, i to je přesně tak jako tam. -Co dál?
Portrét je trochu našikmo.
Vidíš tam ten balón?
Ten je v tom skutečném baru.
Bude to jako vejít na normální úrovni
a vědět, kde jsem.
Až tam ten večer přijdeš, bude to tam přesně takhle.
Ano.
-Žádná překvapení. -Ne.
Budeš vědět vše, co se stane.
Na vstupu do místa, které je od druhého k nerozeznání,
je něco zvláštního.
V určitých chvílích zapomenete, kde jste.
Pro mě je to jako...
Občas je to trochu neskutečné, protože jako, je to jako...
Jste...
Jsi Willy Wonka v továrně na čokoládu,
já jsem Karlík Bucket
a snažím se získat...
Tu zápletku si úplně nepamatuju. Co provedl Willy Wonka? Byl dobrý?
-Vytvořil... -Nebyl to padouch?
Měl pár pochybných věcí.
Byl to záhadný...
V podstatě továrna plná sladkostí.
Ale já jsem Willy? Já jsem ten špatný?
-Ale je to tvůrce snů. -Dobře.
Ty mi tu pár snů plníš.
Ale v té továrně umíraly děti?
Údajně umíraly.
-Nevím, jestli skutečně... -Dobře.
Ale nepřineslo jim to nic dobrého.
Musím si to znovu přečíst.
-Jen si to pročtu. -Jo.
Je to dobré.
Začali jsme se základním blokováním.
A první Korovou volbou bylo, kam si sedne.
-Kde bys... Tady? -Ano.
-Jo. -Dobře.
Kor navrhl, že ten večer přijede dřív
a svůj oblíbený stůl si zarezervuje kloboukem,
a pak od baru přinese
kvízy a pití pro ně pro oba.
Dobrý den. Přejete si?
Ano, pomerančový džus bez dužiny a margaritu, prosím.
Hned to bude.
To je margarita? Cos do toho dala?
Nevím. Nevím, jak se margarita dělá.
Napadlo ho, že když se s Tricií přivítá s nápojem, pomůže to s náladou,
protože obvykle na kvízy přijde a na něco si stěžuje.
Já se z těch spolubydlících zblázním.
Prostě takový den. Ale proto nemusí být nezdvořilí.
Všichni jsme jenom lidi.
Navrhl, aby s ní zkusí žertovat, aby jí zlepšil náladu.
Asi bych řekl...
Dnes si dnes dáme trochu do nosu,
protože ti někdo určitě pocuchal nervy.
To má být vtip, nebo jen hláška?
-Spíše vtip. -Dobře.
Na všechny možné reakce, které by Tricia mohla mít...
VTIP: "DO NOSU- NERVY"
...jsem dal Korovi do speciálního diagramového softwaru plánovanou odpověď.
-Ahoj, Kor. -Tricio.
Jak se máš?
To nám umožní zmapovat optimální průběh večera.
-Je to... -Začínáš s prezidenty?
Ne, s dvojčaty.
-Takže jsi šel na dvojčata.... -Začal jsem s dvojčaty, pak přešel na...
-Pak jsem šel za prezidenty. -Jo.
Diagram rozhodnutí, který nás dovede k hlavním milníkům a vyhne se nástrahám.
SMÍCH LAŠKOVNÝ? NEBO NE?
-Ahoj, Kor. -Tricio.
Kor mi řekl, že Tricia by si jeho pozvání mohla špatně
vyložit jako projev romantického zájmu.
Je nezadaná a možná...
když ji po těch letech zvu sám...
Jasně.
Víš, že moc nepiju. Chceš mě opít?
Ale při simulaci vydával matoucí signály.
Dotýká se tvé ruky.
Když s ní uhnu, vzbudí to větší podezření.
Jak by to jako žena vzala,
kdyby se dotkla mužovy ruky a on ji tam nechal?
-Mohla by si myslet, že taky flirtuješ. -Jasně.
Tak jsem Kor nechal trénovat
běžnou obranu proti jakýmkoliv náznakům.
Je od tebe hezké, žes mi koupil pití. Mám pocit, jako by...
Je fajn sem přijít a...
Ale to všechno bylo navrženo tak, abychom položili dokonalé základy
k přiznání jeho lži.
Řekla jsem ti, co se stalo s mým notebookem?
-Ne, neřekla. -Jednou jsem ho chtěla zapnout
a nechtěl se spustit.
Bylo to to... zrovna jsem něco psala.
Říkala jsem si, že se mi ztratí obrázky...
Zvláštní, že mluvíš o ztrátě. Chtěl jsem...
Zní to vážně,
ale neboj se, protože ten příběh se obrátil k dobrému.
Ty fotky jsem nakonec neztratila.
-Ale musela jsem ho dát do opravny. -Kore.
Musíš převzít kontrolu nad tím rozhovorem.
-Ona ti příležitost nedá. -Dobře.
Když ji necháš mluvit, bude prostě mluvit dál, že?
Zkusím to ještě jednou, zkusím najít jiný vzorec,
kterým se dostat do konverzace.
Dobře, zkus to.
On prostě nedokázal nijak konverzovat.
Zničehonic řekl něco o tom, že ananas je z čeledi citrusů...
Informace o mém vzdělání jsou falešné.
Cože?
Ale začít s přiznáním nebyl jeho jediný problém.
Kor se obával toho, co bude potom.
Takže celý náš přístup musel být plánován
podle formátu toho konkrétního kvízového večera.
Každé kolo má obvykle šest otázek. Jsou tam asi čtyři kola.
Po druhém kole je pauza 10 až 15 minut.
Dáme si desetiminutovou pauzu. Spočítám vaše výsledky.
A během té doby si občas objednáme pizzu.
Tady máte dva lístky na pizzu.
Ideální by bylo pět minut si o tom promluvit a prostě jít dál.
Nechci to protahovat, chci to prostě říct a nechat to plavat.
-Takže nemáš magisterský titul? -Ne.
Neposílej mi informace o práci s požadavkem magisterského titulu...
Rozhodně nebudu.
Vážně chci pochopit, jak jsme se sem dostali.
-Chceš to prostě ukončit. -Chci to ukončit.
Když to udělám ke konci, výhodou bude, že když to nepůjde, můžu odejít,
a říct: "Mám něco domluvené. Promiň, už musím jít."
Nemusím ti nic vysvětlovat.
Chci se ti za to všechno omluvit, ale vysvětlení ti nedlužím.
Můžeme to po kvízu probrat?
Já už se o té situaci nechci dál bavit.
Radši bych to řekl až po posledním kole, než budou výsledky.
Takže, dokončete své lístky.
A až budete připraveni, přineste je k sečtení.
Jakmile jsme do zkoušení začali začleňovat plná kvízová kola,
objevil se problém.
Jaké číslo je na střeše autobusu v Rychlosti?
Kor byl zcela pohlcen hrou,
a když neznal odpověď, nedokázal myslet na nic jiného.
V tomhle přijdu o body.
Myslel jsem, že vím, kdo uváděl Kolo štěstí před Patem Sajakem.
Měl jsem v hlavě 10 000 jmen, ale nikdo mi tam neseděl.
Dobře, chceš začít s tím přiznáním?
Nebo chceš zkusit tohle, nebo...?
Je to jedna z možností.
Byl frustrovaný, že stres z nutnosti přiznání lži
ovlivňoval jeho kvízové dovednosti.
Nenechám si ujít dobré otázky,
protože cítím to břemeno.
Můžeme ztratit body, protože se nesoustředíme.
Koho zajímá, jestli prohrajete? Podaří se ti to setřást.
-Je to jen jeden večer barového kvízu. -Ne.
Jeden večer barového kvízu je pro nás posvátný.
Tehdy mi řekl, že když to při kvízovém večeru nepůjde,
tak na to přiznání prostě zapomene.
Kvůli tomu bych... kvízový večer neobětoval. Ne.
-Není to jen zábavu? Všichni jsou opilí. -Ne.
Tak proti mně bude mít dvě věci.
Pokazil jsem dobrý kvízový večer a lhal jsem jí.
Podle mě musím prostě jednoho z toho eliminovat.
Dobře.
Udělal jsem nemožné,
abych z toho večera odstranil veškeré nepředvídatelnosti.
Ale jediný způsob, jak se dozvědět kvízové otázky,
na které se bude ptát skutečný moderátor, by znamenalo podvádět
a to by bylo neetické.
Ale možná je více neetické ponechat věci náhodě,
když s tím můžete něco udělat.
A tak jsem si v roli zakladatele populárního blogu Šetřivý kluk
domluvil rozhovor se skutečným moderátorem kvízu
v jednom z dalších barů, kde působí,
pod záminkou toho, že chci na Šetřivém klukovi mluvit o kvízových večerech.
Je povinné kupovat si pití?
Protože naši čtenáři neradi utrácejí peníze.
Neměli jsme problém s tím,
že by si lidi museli kupovat pití, nebo jídlo.
Účtuje si bar za sodovku, nebo je zdarma?
To záleží na každém jednotlivém podniku.
-Skvělé. -Myslím...
Řekl jsem mu,
že chceme do profilu dát interaktivní video komponent,
ve kterém by do kamery četl otázky
z chystaného večera v Alligator Lounge,
aby naši čtenáři mohli hrát doma zadarmo.
"Jaký konflikt začal v roce 1789,
který vedl k popravě Ludvíka XVI?"
Jedna věc byla získat kvízové otázky na ten velký večer,
ale ujistit se, že Kor bude znát odpovědi, byl problém sám o sobě.
Nevím, proč si Archie nemohl mezi nimi vybrat.
Až na osobnost. Protože fyzicky jsou naprosto identické.
Věděl jsem, že podvádění v kvízu je něco, s čím se Kor neztotožňuje.
Podváděl jsi někdy v kvízu?
Ne.
Tak jsme začali chodit na procházky
a povídali si o životě,
ale já tyhle náhodné procházky používal
k tomu, abych Korovi tajně implementoval odpovědi
do mozku, aniž by o tom věděl.
Když se tam budeš chtít dostat, kód je 1789.
Dobře.
Jako rok, kdy začala Francouzská revoluce.
-1789. -Ano.
Já na léto moc nejsem.
-Nejsem moc ani na jaro... -Sakra.
Polila jsem si kalhoty z DKNY.
Donna Karan New York, DKNY.
Jedině v New Yorku.
Ta budova se jeví dost vysoká.
Je vysoká, ale není to nejvyšší budova na světě.
To bude Burj Khalifa v Dubaji.
Ten Burj Khalifa?
Jo, Burj Khalifa.
Nejvyšší budova.
Co se tu děje?
Jsou tam rukojmí. Chlap míří zbraní na čtyři lidi.
Cestou dovnitř střelil někoho do hlavy.
-Bože, to je šílený. -Bože.
V takových dnech proklínám Číňany, že vynalezli střelný prach.
To je šílený. Panebože.
Hodně štěstí, pane, s celým procesem.
-Panebože. -Modlím se za rodinou.
Jen tři dny před setkáním Kora s Triciou
ve skutečném Alligator Lounge,
jsme do našeho prostoru nasadil 30 herců,
kteří hráli zákazníky, obsluhu.
Čepovalo se skutečné pivo
a dokonce jsme měli i funkční simulaci jejich pece na pizzu.
Při každém projetí večera
jsme vsadili nové variace, kterým se musel přizpůsobit.
Se speciálním důrazem na chvíli, kdy se přizná.
Musím ti něco říct. Užírá mě to už celé roky.
-Jo? -Jak to tu vypadá?
-Dobře, díky. -Dáte si ještě něco k pití?
Myslím, že ne.
Během přiznání se nechceš nechat rušit.
Dej si pozor, ať při tom nemáš prázdnou sklenici.
-Jo? -Dobře.
-Takže jen ucucávat? Jen ucucávat? -Ucucávat.
Celý večer jsme projeli 13krát.
Ale na rozdíl od skutečného života,
tady to můžete zastavit a začít znovu.
Bylo to jediné místo na světě, kde jste nemohli selhat.
Pomerančový džus, bez dužiny.
Doufám, že ti nevadí, že tě chci dostat trochu do nálady.
Řekl jsem si, že tě dostanu do nálady.
-Už dlouho mě to žere. -Jo?
Užírá mě to už celou věčnost.
A já chci... Chci ti to prostě říct.
-Bez dužiny. -Dobře.
Musím ti něco říct. Žere mě to už celé roky.
Celé moje vzdělání je podvod.
Myslím, že si s sebou nesu nějaké problémy z dětství.
Nějakou nejistotu, které jsem se nebyl schopen až doteď postavit.
Když jsme se blížili ke konci, Kor začal zkoušet nové přístupy.
Ale to neznamená, že to Tricia vždy vzala dobře.
Nechápu, proč jsi musel lhát o svém vzdělání.
Je to fakt divný.
-Já... -Ty...
Celé roky jsme ti sháněli práci.
Říkals, že máš magisterský titul. Byly to kecy.
-Snažil jsem se... -To je podle tebe přátelství?
Nerespektuješ mě ani můj čas.
Tvoje vzdělání je mi u prdele.
Ale dvanáct let lhát, to je...
Dvanáct let.
To je neodpustitelné.
Už s tebou nechci nikdy mluvit.
Prosím, neodcházej.
Lhal, že má magisterský titul, zrovna jsem je slyšela.
-Nemá magisterský titul? -Ten chlap je podvodník.
Kdo nemá magisterský titul?
A poražený dnešního kvízu je Kor Skeet.
Určitě do toho chceš jít?
Určitě?
I tak se mi ulevilo, že jsem to řekl.
I když to znamená, že při tom přijdu o přátelství.
Ale nemyslím, že to bude tak zlé.
Ale...
jdu doslov do neznáma, do aligátoří jámy
a ten mě buďto spolkne, nebo mě nechá jít.
Plánovali jsme, že tam Kor přijde dříve a zajistí si stůl.
Ale když dorazil, nastal problém.
Stůl byl už obsazen.
Naštěstí jsme si tento scénář nacvičili.
VOLNÝ STŮL?
Promiňte, že otravuju, ale babička mi nedávno umřela na rakovinu mozku.
-Mně taky. -A tohle... Hrozná věc.
Tenhle stůl má pro mě sentimentální hodnotu.
Vím, že jste tu usazení, ale vadilo by vám přesunout se jinam?
-Vím, že zní nehorázně. -Můžeme jít o stůl dál.
-Jo. -To je od vás milé. Děkuju.
Moje babička nedávno zemřela na něco podobného.
-Cítím s vámi. -Je mi to moc líto.
-Máte pomerančový džus? -Ano.
Máte bez dužiny?
-Vemte si lístky na pizzu. -Mockrát děkuji.
-Ahoj. -Tricia.
Co teď?
Rozhodl jsem sem že ti koupím rumovo-kokosové pokušení.
Určitě ti dnes lezli všichni na nervy.
-Nebo někdo známý. -Panebože, ano.
Dnešek byl dost hrozný.
Chtěla jsem dnes vzít jednu rychlou zakázku.
Myslela jsem, že to nestihnu,
ale stihla bych, takže jsem přišel o peníze navíc.
Pak jsem musel trávit čas se spolubydlícími, což nesnáším.
A před bytem stálo jedno příšerné auto s jídlem,
které dělalo hrozný hluk.
Nahlásil jsem je, ale trvalo jim to,
takže než mi přijel odvoz, bylo pryč.
Nemám moc dobrou náladu.
Ale i tak jsem ráda, že jsem tady, ale nemám dobrý den.
-Taky... -Chápu.
Tricia podle očekávání nepřišla v nejlepší náladě.
Ale Kor věděl přesně čím ji rozveselit.
PREZIDENTSKÁ DVOJČATA
Dvojčata Bushové.
-Jenna a Laura, že? -Jenna a Barbara.
Jsou to jediná dvojčata prezidenta.
-Zajímavé. To mě překvapuje. -Se všemi prezidenty.
-Někteří měli osm i devět dětí. -Pravda. Zajímavé.
-Žádný dvojčata. -Jo.
-Ani mrtvá. -Páni, to mě nikdy... Celkem parádní.
On je jediný.
To je velmi zajímavé.
Kor se držel scénáře a fungovalo to.
PREZIDENTSKÁ VNOUČATA
Je to náš první prezident
z té generace, který má vnoučata a stále žije.
-To je šílené. -A zanedlouho tu byl kvíz.
Dámy a pánové, chlapci a děvčata.
Chvíle, na kterou jste všichni čekali. Zahrajeme si kvíz.
Při jakém druhu dopravy je jezdec
v uvolněné, zakloněné poloze,
kdy je jeho hmotnost rozložená pohodlně na velké ploše?
Ta děsná ležící kola jsou všude.
Při jakém druhu dopravy je jezdec
v uvolněné, zakloněné poloze,
kdy je jeho hmotnost rozložená pohodlně na velké ploše?
Mohlo by to být kolo. Takové to zakloněné kolo.
-V sedačce se musíš zaklonit, že? -Jo.
Kor se v první otázce trochu mýlil
a já se bál, že ty odpovědi plně nevstřebal do mozku.
Správná odpověď je "ležící kolo".
-Není to vlastně... -Bylo to kolo.
Viděl jsem ho, ale nevybavil jsem si jeho název.
Nevěděl bych ho.
Ale pak se to začalo obracet k lepšímu.
Správná odpověď je "Francouzská revoluce".
Hezky.
Správná odpověď je "střelný prach".
A správná odpověď je "Burj Khalifa".
Dobře.
Byla to úžasná série, která trvala až do konce čtvrtého kola
a zdálo se, že oplývá sebevědomím,
když došlo na chvíli, kdy se odevzdávaly bodovací lístky,
což byl začátek chvíle, kdy se měl přiznat.
Děkuju. Hned se vrátím.
V našem falešném baru jsme trénovali možnost,
kdy oběma donesl pizzu
po čtvrtém kole, což by u ulehčilo
započetí přiznání, až bude mít plnou pusu.
Měla upovídanou náladu, tak se asi rozhodl jít do toho.
Dvě sýrové pizzy, prosím.
Dvakrát sýrovou?
Dobře, deset minut.
-Ale pak se něco stalo. -Dobře.
Když se vrátil ke stolu, aby počkal na pizzu,
Tricia nic neříkala.
Byla to skvělá příležitost k jeho přiznání se,
ale z nějakého důvodu to neudělal.
Jsou to... Jsou některé kupóny na pití?
-Jo. -Dobře.
Ta pizza chutná líp po nějaké době.
Je dobrá, ale po pár kolech
začne fakt chutnat...
chutnat na plné pecky.
Hlavně po pár rumech s kolou.
A jak čas ubíhal,
tak tam jen tak seděl.
Zeptejte se té paní s pizzou, čím rychleji to bude...
Určitě je to v pohodě. Jsem v pořádku.
Panebože.
Co jsem to chtěl říct?
Ty...?
Víš, něco mi sedí v hlavě
a musím se s tím vypořádat a...
-Víš... Možná už je? -Je hotová.
Počkej chvíli.
Zdravím. Dobře.
Už to bude.
Co se děje?
Zvoní, když je pizza hotová.
Asi jo. Ne, ale to, cos říkal předtím.
Je...
je mi to líto...
už dlouho mě to trápí a chci ti to říct.
A co jde?
Informace o mém vzdělání jsou tak trochu lež.
-Vážně? -Jo.
Pamatuješ, jak jsem před lety ukazoval fotky z promoce?
-Před celou tlupou? -Jo.
A v té době ses mě zeptala...
jestli mám magisterský titul.
A já...
jsem přitakal a držel se toho.
-Vážně? -Jo.
Měl jsem z toho špatný pocit, protože jsem ti to neřekl na rovinu.
Dobře, no...
V té době jsem dělal na svém bakaláři.
I to je dost působivé.
Spousta lidí nemá ani bakaláře.
-V pohodě. Jsem překvapená, ale... -Jo.
Myslel jsem, že máš magistra, ale...
Slyšelas to? Počkej chvíli. Vteřinku.
-Děkuju. -Dvě sýrové?
Ano, děkuji.
Nevěděla jsem, že nemáš magistra. Myslela jsem, že ho máš.
-Tak jsi to říkal. -Jo, já...
Horší bylo to, že jsem se přidal ke kvízové skupině...
byl jsem ten s nejnižším vzděláním.
Cítil jsem se z toho podřadný.
To je hloupost. Nemusíš se tak cítit. Spousta lidí sotva dokončí střední.
Moje sestra před pár lety sotva dodělala maturitu.
No, prostě jsem, víš...
Tu lež jsem udržoval při životě a to mě užíralo.
Pak jsi mi pomáhala s hledáním práce.
Zašel jsem tak daleko, že jsem poslal životopis, abych tě uklidnil.
Páni, toho si moc vážím. To jsem netušila.
A cítím se... Víš, já jen...
-Tvoje přátelství pro mě hodně znamená. -Pro mě taky.
Nechci, aby sis myslela, že bych ti chtěl lhát dál.
Ale celou tu dobu jsem žil ve lži.
-Mrzelo mě to. -Milé, že mi to říkáš. Netušila jsem to.
Jsi velmi statečný, že mi to říkáš. Neměla jsem tušení.
Než abych se přesunul k něčemu jinému,
Kor s ní seděl hodinu a půl
a začal jí říkat věci, které Tricii během jejich 20letého přátelství
nikdy neřekl.
Otec využil situace a řekl, že alimenty můžou
být na vysokoškolské vzdělání pro mě a pro sestru.
Ale když jsme dospěli, tak za něj nechtěl platit.
Tak to je drsný. To mě mrzí.
Ale horší bylo, že když jsem promoval...
Když jsme zkoušeli,
Kor musel nacvičovat i následky svého přiznání
sahající za ten večer.
Ať už to bylo utrpení ze ztraceného přátelství...
nebo radost z posíleného přátelství.
Kdy jeho doznání otevře dveře k tomu,
aby si poprvé skutečně promluvil.
Je to velký rozdíl oproti trávení času ve městě
v baru nad kvízy...
Možná je snazší zvolit si cestu, když budoucnost nejprve zakusíte.
Abyste se oprostili od pochyb a lítosti.
Abyste vždy znali odpovědi.
...symbol podpory těch, kteří žijí s AIDS a HIV.
Co je to stužka?
-No jo. -Červená stužka.
-Červená stuha. -Jo.
-Ztratil jsem bod kvůli barvě. -Jo.
Jak se cítíš?
Fantasticky.
Vedli jsme si líp, než jsme čekali.
Vyhráli jsme.
-Gratuluju. -Jo.
Otázky mi přesně padly do noty.
Otázky, které jsem znal,
na které jsem dokázal odpovědět správně.
Zbavil ses toho břemene a musí to být bezva pocit.
Zbavil jsem se toho břemene a ještě jsem ten večer vyhrál.
-Kvíz? -Což je skvě... vyhrál jsem kvíz.
A to je asi ta třešnička na dortu navíc.
Musím se ti...
k něčemu přiznat.
Věděl jsem, jaké odpovědi dnes večer budou chtít
a naučil jsem tě je předem, aniž bys o tom věděl.
Vím, že jsi proti podvádění a tohle není podvádění,
protože jsi netušil, že to dělám.
Ale chtěl jsem, aby ses soustředil na to přiznání,
a aby sis věřil ale cítím se kvůli tomu hrozně a...
Omlouvám se ti. Chci se ti omluvit.
Jo, já...
Dobře, já tě chápu.
Tvé motivace si cením, ale...
Pokazils... Celé jsi mi to zkazil.
Protože jsem znal odpovědi. Znal jsem odpovědi. A jsem v televizi.
Všichni si budou myslet, že jsem je neznal. Že jsem podvodník.
A ty... tys věděl, jak důležité to pro mě bylo.
Tohle byla chyba. Byla to obrovská chyba. Ty...
Všechno jsi posral.
Jsi odporný...
odporný člověk.
Podle mě jsi...
skvělý chlap.
Jsi skvělý člověk.
Děkuji ti za kompliment.
Jo, já...
komplimenty moc nedávám.
Chtěl jsem se přiznat pomocí toho komplimentu.
Málo lidi ujišťuju.
Jo, takže je to trochu jako...
-To je od tebe hezké. -Jo.
-Děkuju. -Jsi, fakt jsi.
To zahřeje.
Jistě.