‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Pe 1 aprilie 2019,
‎Pământul a fost distrus ‎de un eveniment cataclismic.
‎Miliarde de oameni au pierit ‎în câteva minute.
‎În mod ironic,
‎cei șase supraviețuitori ai apocalipsei ‎sunt cei care au provocat-o.
‎Țineți-vă bine! O să iasă urât!
‎- A fost... ‎- Colosal.
‎Unde e Cinci?
‎Cinci!
‎Diego! Allison!
‎Unde e toată lumea?
‎Au dispărut.
‎Au dispărut, ca un pârț în vânt.
‎Am rămas doar noi doi. Grozav!
‎Unde naiba suntem?
‎Pălăriile-s iar la modă?
‎Întrebarea e: „Când suntem?”
‎Așteptați! Scuze!
‎Fiți amabil! ‎Îmi puteți spune în ce an suntem?
‎Sau în ce zi?
‎Ce bădăran!
‎Klaus! Treci încoace!
‎Ce e?
‎- Uite aici! ‎- Da.
‎- Pare genul meu, dar să-l văd și la corp. ‎- Data, idiotule!
‎Da...
‎11 februarie 1960.
‎1960.
‎- Rahat! ‎- Rahat!
‎RESTAURANTUL STADTLER'S
‎DOAR ALBI
‎Rahat!
‎Diego!
‎Cinci?
‎Allison!
‎- Allison! ‎- Allison!
‎- Allis... ‎- Allison!
‎1 SEPTEMBRIE 1963
‎Ajutor! Să mă ajute cineva!
‎Nu! Să mă ajute cineva!
‎...iar strălucirea acelui foc ‎poate cu adevărat să lumineze lumea.
‎Așadar, dragi concetățeni americani...
‎nu întrebați ce poate face țara voastră ‎pentru voi...
‎ci ce puteți face voi ‎pentru țara voastră.
‎12 OCTOMBRIE 1963
‎Nu!
‎Sfinte Sisoe!
‎Luther!
‎Diego!
‎25 NOIEMBRIE 1963
‎„Sovieticii atacă SUA”?
‎JFK DECLARĂ RĂZBOI
‎Nu se poate.
‎O să te luăm de aici. Ține capul jos!
‎Brancardier!
‎Capul jos, puștiule!
‎Ce naiba am făcut de data asta?
‎Am auzit un zvon că v-am sucit mințile.
‎Cinci! Unde ai fost, ticălosule?
‎- Vino cu mine dacă vrei să trăiești. ‎- Hazel? Ce se întâmplă?
‎Nu am timp de explicații.
‎Alea-s bombe nucleare.
‎- Și familia mea? ‎- Nu-i poți salva dacă mori.
‎Bine...
‎Ce-a fost asta?
‎Sfârșitul lumii. 25 noiembrie 1963.
‎1963...
‎Hazel, nu sunt istoric, ‎dar nu-mi amintesc un holocaust nuclear.
‎Nu zău!
‎- Și familia mea? ‎- Morți, ca restul lumii.
‎Unde suntem?
‎În Dallas, pe aceeași stradă. ‎Cu zece zile mai devreme.
‎Avem timp să refacem cronologia ‎și să-i salvăm.
‎- De unde începem? ‎- „Noi”? Tu singur.
‎Eu fac ce mi-a cerut Agnes.
‎E cumva...?
‎- Moartă? ‎- Da.
‎De cancer.
‎S-a dus repede.
‎Am avut 20 de ani împreună. ‎Veșnicia n-a fost să fie.
‎Îmi pare rău, Hazel.
‎Și Comisia?
‎M-am rupt de nemernicii ăia. ‎Nu le datorez nimic.
‎Atunci cine naiba sunt ăia?
‎Rahat!
‎Fugi!
‎Le-am spus să facă serviete antiglonț!
‎FERMELE GOLDFIELD ‎PRODUSE LACTATE
‎MORTY'S ‎EXPEDIERI ȘI PRIMIRI
‎MORTIMER GUSSMAN, ‎CHIRURGIE DENTARĂ
‎Ce vrei?
‎Vând enciclopedii ‎pentru grupul meu de tineret.
‎Eram curios...
‎- Cum ai făcut asta? ‎- N-am timp să explic.
‎- Ești de la Pentagon? ‎- Nici vorbă!
‎CIA? FBI? KGB?
‎E proaspătă?
‎Ce...?
‎- E cafea columbiană? ‎- E rețeta mea.
‎LUMINI STRANII ‎VIZITATORI DIN SPAȚIU
‎AVIATORI OBSERVĂ UN OZN
‎Ai auzit de Zona 51?
‎De Roswell?
‎Frățioare!
‎Am știut mereu că nu suntem singuri. ‎Eleanor mă credea nebun, dar e adevărat.
‎OZN-uri, cercurile din lanuri...
‎Adevărul e dincolo de noi.
‎Nu, adevărul e... chiar în fața noastră.
‎Spune-mi...
‎De ce folosiți sonde anale?
‎Încă un pas, și-ți fac creierul terci.
‎- Ai nevoie de spațiu, desigur. ‎- Tu ai făcut chestiile de pe acoperiș?
‎Sigur că da. ‎Da, am urmărit anomaliile din atmosferă.
‎- Așteptam. ‎- Ce anume?
‎Să vii.
‎Să veniți voi toți.
‎Totul a început în 1960, ‎când s-a lansat Silvertone Omega.
‎CU TREI ANI ÎN URMĂ
‎Vorbeam cu niște clienți ‎când s-a petrecut ceva foarte ciudat.
‎Acesta, Silvertone Omega, ‎e în topul vânzărilor.
‎Culori ca în realitate.
‎Cine știa că Lucy e roșcată?
‎Mă scuzați... o clipă?
‎Diego!
‎În trei ani, am văzut pe aleea din spate ‎cinci explozii de energie.
‎De fiecare dată, la fel.
‎O lumină albastră, apoi apare cineva.
‎- L-ai văzut bine pe vreunul? ‎- Pe primul. Și pe cel mare și sensibil.
‎- Sensibil? ‎- Da, plângea mult.
‎Revenea pe alee ‎și tot repeta numele unei femei.
‎- Allison! ‎- Luther.
‎Nu a fost singurul. ‎Și ceilalți s-au întors să se caute.
‎Apoi au încetat.
‎Deci familia mea e în viață.
‎La naiba! Cred că i-am lăsat blocați aici. ‎Ascultă-mă!
‎Elliott. Mă cheamă Elliott.
‎Nu-mi pasă! Am zece zile ‎să-i găsesc și să salvez lumea.
‎Am nevoie de ajutorul tău.
‎Ai nevoie ca eu...?
‎Uite, mereu am crezut ‎că tipul din poză arată ca numărul patru.
‎BĂRBAT CU MAI MULTE CUȚITE ARESTAT
‎Diego.
‎- E de ajutor? ‎- Habar nu ai!
‎Da!
‎Lucrul manual se face în sala comună ‎între orele 13:00 și 15:00.
‎Pastilele se vor distribui înainte.
‎Mulțumesc, Alan, că te-ai deschis. ‎Teama este ceva ce înțelegem cu toții.
‎Cine mai vrea să împărtășească?
‎Cineva?‎ ‎Cine urmează?
‎Diego, ai fost foarte tăcut ‎în dimineața asta.
‎Mă gândeam la ce s-a spus. ‎Las vindecarea să mă pătrundă.
‎Ai vorbit despre tatăl tău.
‎Chipurile, copilăria ta a fost ‎ca un experiment.
‎Chiar a fost.
‎- Sau așa ai simțit? ‎- A fost efectiv un experiment.
‎Să aprofundăm. ‎Spui că tatăl tău e malefic.
‎- Sigur că da! ‎- Deci faci pe eroul ca să-l superi.
‎- Sunt adult, dr. Moncton... ‎- Te definești prin opoziție cu tatăl tău.
‎Care e mort. ‎Deci nu te definești cu adevărat, nu?
‎Spune-i asta lui Luke Skywalker!
‎Crede-mă, e o trimitere excelentă.
‎Umorul e bun, dar adevărul e și mai bun.
‎Cine e adevăratul Diego?
‎Nu știu.
‎N-am știut niciodată.
‎Dar sunt pregătit.
‎Sunt pregătit să aflu.
‎Mulțumesc, Diego.
‎Bine, pauză până la prânz.
‎Dă-mi să văd!
‎Îndrugi baliverne.
‎- Fără lacrimi? ‎- S-a prins.
‎Ba a pus botul.
‎Pariez pe trei jeleuri.
‎- S-a făcut. ‎- Bine.
‎Dr. Moncton.
‎- Aveți o clipă? ‎- Desigur.
‎Mi-a fost mult mai bine recent, nu?
‎Da. Ești mai calm și mai pașnic.
‎Mă bucur că te deschizi grupului.
‎Când credeți că o să ies de aici?
‎Cazul tău va fi reanalizat ‎peste 90 de zile.
‎Nu pot aștepta atât de mult.
‎Ia-o pas cu pas, bine?
‎Nu înțelegeți.
‎Președintele va fi ucis ‎peste o săptămână.
‎Diego, credeam că am discutat asta.
‎Știi ce e complexul eroului?
‎- E pentru boi care se cred... ‎- Ai o fantezie paranoică despre Kennedy.
‎Chiar îl vor ucide.
‎Îl vor împușca în cap ‎chiar aici, în Dallas.
‎- Mă înțelegi? ‎- Dă-mi drumul!
‎- E-n regulă! Scuze. Sunt bine.
‎Sunt calm.
‎- Doamne, ce prostie! ‎- Poate pentru tine.
‎Să te înveselesc.
‎- Bacon. ‎- L-am furat de la cantină. Vrei?
‎Nu.
‎Adevărul e că-l păstram ‎pentru marea ta evadare.
‎- Cum adică? ‎- Zic și eu.
‎Nu știu ce pui la cale, ‎dar sunt descurcăreață.
‎Chiar dacă plănuiam ceva, ‎și nu fac asta,
‎numai pe tine nu te-aș lua.
‎Din cauza jeleurilor? Ți le dau înapoi.
‎Nu e din cauza...
‎Sunt lup singuratic. Nu-mi trebuie haită.
‎Perfect. Și eu sunt ce s-ar putea numi ‎„lupoaică singuratică”.
‎Hargreeves, ai un vizitator.
‎- Cine? ‎- Nu sunt secretara ta.
‎O fi venit tati să-ți spună: „Te iubesc.”
‎Du-te naibii!
‎- Cinci. ‎- Salut, Diego!
‎Te prinde albul.
‎Era timpul să apari.
‎- De unde știai că voi veni? ‎- Fiindcă asta faci.
‎- Unde-s ceilalți? ‎- Nu-s cu tine?
‎O să-i găsim.
‎- Când ai ajuns? ‎- Acum 75 de zile.
‎- Pe aleea din dosul... ‎- Commerce cu Knox.
‎- Tu? ‎- Am ajuns azi.
‎Cum m-ai găsit?
‎Pagina 16.
‎„Bărbat tulburat, cu mai multe cuțite, ‎arestat pe strada N. Beckley nr. 1026.”
‎Casa lui Lee Harvey Oswald.
‎Îmi explici?
‎Să zicem că forțele de ordine din Dallas ‎nu m-au susținut
‎în încercarea de a împiedica ‎asasinatul lui John F. Kennedy.
‎- Fiindcă n-a avut loc încă. ‎- Și nu va avea loc.
‎Nu cât sunt eu aici.
‎Mi-am tăiat barele de la cameră.
‎În vreo două zile scap,
‎apoi îl opresc pe Oswald ‎și-l salvez pe președinte.
‎Dacă vrei să te bagi, zi-mi.
‎Ascultă-mă cu atenție, țăcănitule!
‎N-o să faci nici pe dracu'.
‎De ce nu?
‎- Fiindcă trebuie oprită apocalipsa. ‎- Nu zău!
‎Asta va fi peste 60 de ani.
‎Nu apocalipsa aia. Asta e una nouă.
‎Ne-a urmat.
‎Am văzut-o.
‎Război nuclear, Diego. Peste zece zile.
‎Și pe mine m-au închis!
‎Bine, intru-n joc.
‎- Ce o provoacă? ‎- Nu știu.
‎Poate că vreun dereglat ‎cu un complex de erou
‎a stricat totul salvându-l pe președinte.
‎Deci am reușit?
‎L-am salvat pe președinte?
‎Știam eu că pot!
‎Bine, te ajut.
‎- Aleluia! ‎- După ce-l salvez pe JFK.
‎Apoi mă duci în trecut ca să-i tai gâtul ‎lui Hitler cu un cuțit de unt.
‎De asta nu ai prieteni.
‎Știi ce? Gardian!
‎Fratele meu va evada.
‎- Și-a tăiat barele de la cameră. ‎- Ticălosule!
‎Nu mișca, târâtură!
‎- E pentru binele tău. ‎- Nu, Cinci!
‎Fratele meu e bolnav.
‎Sper să primească ajutorul ‎de care are nevoie.
‎Nu, te rog! Nu seringa!
‎Mă întorc după tine. Doar...
‎Somn ușor!
‎M-am întors!
‎Scuze că am lipsit atât.
‎Te-ai distrat cu Vanya azi, Harlan?
‎Da. Am fost să vedem caii ‎și am citit ‎James și piersica uriașă.
‎- A avut vreo criză? ‎- Nu.
‎Tu cum te simți?
‎M-au mai lăsat durerile de cap.
‎- Dar tot nu-mi revin amintirile. ‎- Atunci trebuie să-ți facem unele noi.
‎- Vanya, aproape l-am convins pe bou. ‎- Carl, nu vorbi urât de față cu Harlan!
‎Glumești? Dacă băiatul spune „bou”, ‎îi iau un pistol cu capse.
‎Dacă spune orice, ‎vă iau Cadillacuri tuturor.
‎Lumea nu înțelege că în vânzări ‎trebuie să pui osul la treabă.
‎Lumea crede că e suficient ‎să zâmbești larg și gata.
‎- Asta crede lumea, Carl? ‎- Da.
‎Dar nu înțelege arta și știința meseriei.
‎Trebuie să fii abil ‎ca să duci la capăt vânzarea.
‎- Vânzarea, zice! ‎- Da, vânzarea!
‎Te-a sunat cineva?
‎Am mai pus un anunț în ziar azi.
‎Cineva trebuie să te caute.
‎- Poate nu-s genul de care ți se face dor. ‎- Mă îndoiesc foarte tare.
‎Nouă ne-ar fi fost dor deja.
‎Gata...
‎- Unde mergi? ‎- La birou.
‎Am spus că „aproape” l-am convins.
‎- Încă nu am reușit. ‎- La cât te întorci?
‎Nu știu.
‎Depinde de cât de tare mă călăresc ‎ca să vă pot oferi viața asta.
‎Bine. Să nu faci gălăgie când vii.
‎- Să nu trezești băiatul. ‎- Ne vedem mâine.
‎- Seară bună, Vanya! ‎- Seară bună!
‎Pa, Harlan!
‎Acum ce mai e?
‎Mai știi când ți-am spus ‎că motorul e supraîncălzit?
‎Inteligența nu te face mai interesant.
‎Nici barba.
‎M-ar ajuta să știu ‎încotro mergem, Mysterio.
‎- Înapoi în Dallas. ‎- Așa de departe? Cât stăm?
‎- Nu te privește. ‎- Zău?
‎Crezi că o să te urmăresc peste tot ‎încă trei ani?
‎Da, ești sclavul meu fantomă.
‎Ai uitat?
‎Nu. Să ne întoarcem. ‎Au nevoie de tine în San Francisco.
‎Mă sufocau! ‎Simțeam că-mi iau pielea de pe mine.
‎Eu am nevoie să fim acolo.
‎Am treburi neterminate.
‎Ce ai de gând?
‎O să-ți porți costumul de erou-fantomă ‎și o să faci apeluri-fantomă?
‎- Rezolvi treburi? ‎- Las-o baltă!
‎Întoarce-te! Ai treburi neterminate.
‎Nici nu ai trup fără mine. ‎Ai nevoie de mine.
‎Nimeni n-are nevoie de tâmpeniile tale. ‎De asta ești singur mereu.
‎Mănânci rahat, mâncător de rahat ce ești!
‎Dă-te de pe mine!
‎Ți-ai făcut duș?
‎Nu!
‎Te-a rătăcit, băiete?
‎Mi-e sete, de fapt.
‎Da?
‎Ai idee când vine următorul autobuz ‎către Dallas?
‎Sigur că da.
‎- Așadar? ‎- La ora 15:00 fix.
‎Mâine.
‎Deci am mai mult timp ‎de petrecut cu... Bine.
‎Frumușelule!
‎- Adică eu? ‎- Da.
‎Joci poker cât aștepți?
‎Știi ce? Aș fi încântat.
‎Dacă mă mai dezbraci din priviri, ‎o să răcesc.
‎Ai grijă ce scoți pe gură! ‎Te ia prostia pe dinainte.
‎E ceva haios?
‎Nu, e doar un vers la care lucrez.
‎„În Dallas trăia Buck, un mare bărbat...
‎Scula lui minusculă brusc s-a sculat...
‎I-auzi...
‎Dacă ești așa de încrezător, ‎ce-ar fi să creștem miza?
‎- Am pus toți banii în joc. ‎- Pune și lanțul de aur de fătălău.
‎Clyde îmi poate face o cataramă din el.
‎Ar fi o cataramă dată naibii.
‎Blufează, să știi.
‎Nu are nimic.
‎Pun lanțul de fătălău ‎dacă pui cheile de la camionetă.
‎Asta dacă nu blufezi.
‎S-a făcut.
‎Să vedem!
‎Ful.
‎Popi cu șeptari.
‎Asta...
‎nu e tocmai nimic.
‎Cinstit. Ai câștigat.
‎- Eu plec. ‎- Ai degete lipicioase.
‎Și intestin iritabil. ‎E o minune că pot sta așezat.
‎Gata!
‎Dă-mi cheile!
‎Haide, Ben!
‎Ce naiba?
‎Nu, mersi.
‎Ești independent. ‎Poartă-ți propriile lupte.
‎Acum ți-ai găsit să te afirmi?
‎- Îți place asta, nu? ‎- Nu-mi displace.
‎Care e?
‎Întoarce-te, ticălos pricăjit!
‎E camioneta mea!
‎Rahat!
‎Dă-mi camioneta înapoi!
‎Nenorocitule!
‎La dracu'!
‎Ai văzut ziarul de azi?
‎Pagina unu,
‎paragraful cinci,
‎rândul al doilea.
‎„Întrebat despre amenințarea ‎Comitetului sudic pentru dreptate
‎că va organiza proteste ‎în timpul vizitei președintelui Kennedy,
‎secretarul de presă al Casei Albe ‎Pierre Salinger a răspuns...”
‎- Ce zici? ‎- Am ajuns în presă, iubito!
‎Asta e partea cea mai bună.
‎„După cum a spus președintele ‎anul acesta...”
‎- „Drepturile...” ‎- „Drepturile tuturor sunt atinse
‎atunci când drepturile unui singur bărbat
‎sau ale unei femei sunt amenințate.”
‎Am cumpărat ultimele trei exemplare ‎de la Coleman's.
‎Sunt cel mai norocos bărbat.
‎- Așa să fie? ‎- Chiar așa este.
‎Iar tu ești cea mai mare frumusețe ‎pe care am văzut-o.
‎Și lumina vieții mele.
‎Ce e?
‎Nu vreau să-ți faci speranțe prea mari ‎în legătură cu Kennedy.
‎Vine schimbarea, iubito. Simt.
‎Simt asta.
‎Apropo...
‎Un mic dar înaintea aniversării ‎superbei mele soții.
‎DE LA PĂMÂNT LA LUNĂ
‎Ți-am promis stelele, dar...
‎Luna.
‎Văd că o privești în fiecare seară. ‎Acum o poți vedea oricând îți dorești.
‎Haide! Poți să-l termini!
‎- Pe el! ‎- Da!
‎Haide!
‎Haide, javră!
‎Haide!
‎- Ce naiba faci? ‎- Du-te dracului!
‎- Ce naiba, frate? ‎- Ghinion!
‎Adu mașina.
‎Bine așa!
‎ODESSA'S ‎SALON DE ÎNFRUMUSEȚARE
‎Gata. Potoliți-vă, oameni buni! Mulțumesc.
‎Ascultați...
‎Înțeleg că sunteți îngrijorați.
‎Adevărul e că putem discuta toată seara.
‎Dar trebuie să acționăm.
‎- Acum este momentul. ‎- Unde o vom face?
‎La Stadtler's, pe strada Commerce.
‎Ascultați...
‎Dacă începem protestul duminică, ‎cu cinci zile înainte de vizită,
‎vom atrage atenția presei naționale.
‎Dar ne trebuie atenția potrivită.
‎De acord.
‎Nu avem marjă de eroare.
‎Nu pot apărea la televizor imagini
‎cu violență, agresivitate, ‎nici măcar lipsă de respect.
‎Orice ne-ar face, avem o singură regulă.
‎Onoare și demnitate, întotdeauna.
‎Detaliile nu pot părăsi încăperea asta ‎până nu finalizăm planul, bine?
‎Ce să fac?
‎- Mă ocup eu. ‎- Stai, Allison!
‎Scuze, nu tundem decât femei aici.
‎Femei negre.
‎Atunci e ciudat că soțul tău e înăuntru.
‎Dle Mason, vă pot ajuta?
‎Îmi spui ce faceți aici noaptea?
‎E locul de muncă al soției mele.
‎Uneori îl folosim ‎pentru întruniri comunitare.
‎Întruniri? Pentru ce?
‎Cu ce vă privește?
‎Dețin clădirea de vizavi ‎și încă alte câteva din zonă.
‎Vreau liniște pe strada mea.
‎Dar nu dețineți clădirea asta, nu?
‎Încă nu.
‎Vă rog să plecați de pe proprietate.
‎Noapte bună!
‎Tocmai mi-ai lovit piciorul cu ușa ‎în mod intenționat, băiete?
‎Asta e agresiune.
‎Nu glumește.
‎Nu te pune cu ea!
‎- Sper că te-ai simțit bine. ‎- Habar nu ai.
‎S-au dus onoarea și demnitatea.
‎Să înceapă el.
‎Vedeți-vă de treabă!
‎Nu pot să dorm. A mai rămas tort?
‎Sissy...
‎Fumezi?
‎Vrei una?
‎Mama ar muri iarăși dacă m-ar vedea.
‎N-aș fi zis că ai o latură atât de rebelă.
‎Bărbații au laturi.
‎Femeile au secrete.
‎Care sunt ale tale?
‎Am un plan de evadare.
‎Ce?
‎Am o cutie de cafea
‎ascunsă sub chiuveta din bucătărie.
‎Fiecare ban pe care-l pun deoparte ‎fără să știe Carl merge acolo.
‎De ce?
‎Ca să pot respira.
‎Carl e un om bun, dar...
‎Bărbații buni tot pleacă.
‎Sau mor.
‎Fiecare femeie trebuie să se descurce.
‎- Cum v-ați cunoscut? ‎- Printr-o minciună.
‎Sora mea mi-a spus că se vede cu un băiat, ‎dar mă cupla pe mine.
‎Eram prea timidă.
‎Carl e bine intenționat, ‎muncește mult și își iubește băiatul.
‎Aveam visuri naive pe atunci.
‎Ce voiai să devii?
‎Casieriță la Neiman Marcus.
‎Pe bune?
‎Tata ne ducea acolo de Crăciun, ‎să ne cumpărăm parfumuri.
‎Era un loc magic.
‎Muzică, rochii, arome...
‎Toate domnișoarele de la case ‎arătau ca niște păpuși vii.
‎Ți-ai imaginat vreodată ‎că ești atât de elegantă?
‎Ascultă!
‎Ești destul de elegantă.
‎OSPICIUL HOLBROOK
‎Lapte, la ora asta?
‎- La naiba! ‎- Hargreeves.
‎- Ce cauți aici? ‎- Sunt somnambul.
‎Îți place să dai din gură? ‎N-o să mai poți după ce-ți rup falca.
‎Lila?
‎Nu doar tu vrei să evadezi, lupule!
‎Ai grijă la umăr!
‎Cum ai ieșit?
‎Fugi!
‎- Cine-s ăia? ‎- Habar n-am.
‎- De ce te oprești? ‎- Ca să-i distrag.
‎După mine!
‎ÎNTREȚINERE
‎- Pe unde? ‎- La dreapta.
‎- De ce? ‎- De ce nu?
‎Bine.
‎Slavă Domnului! Ne-au atacat trei bărbați.
‎- Mâinile sus, acum! ‎- Nu înțelegi. Nu suntem tipii răi.
‎Ciocu' mic și rămâi la podea!
‎- Cine te-a învățat să lupți așa? ‎- Mama. Haide!
‎Nu trageți!
‎SCĂRI
‎Bună, Luther!
‎Bună, Autumn! Cum merge treaba?
‎Aștept tipii cu bacșișurile grase.
‎Cine-l deranjează pe dl Ruby?
‎Habar n-am, dar toarnă cocktailuri pe gât ‎de parcă rămânem fără limete.
‎- Da? Te supără? ‎- Încă nu.
‎Să facem afaceri!
‎- Dar nu mai are mult. ‎- Îți fac reduceri.
‎Mai vreți? Totul e în regulă?
‎Mă îngrijorează puștiul.
‎- Care puști? ‎- Cel de la scenă.
‎I-am spus că nu primim minori.
‎Da?
‎Și ce a spus?
‎M-a întrebat la ce oră ies.
‎E prea tânără pentru tine.
‎Și eu mă bucur să te văd.
‎Ce vrei?
‎Să nu-mi dai târcoale ca o stripteuză ‎și să iei loc.
‎De când ești aici?
‎De un an, din cauza ta.
‎Regret, Luther. Știu că a fost greu.
‎V-am crezut morți.
‎Jack, nu mă face să implor!
‎- Lasă-mă! ‎- Am treabă.
‎Stai!
‎Înțeleg, bine?
‎Știu cum e să fii blocat în timp.
‎Crezând că așa îți vei petrece ‎tot restul vieții.
‎Pe fugă, fără să știi ‎dacă îi vei mai vedea pe cei dragi.
‎Să fii într-o lume străină.
‎Dar nu ești singur, Luther.
‎Trebuie să-i găsim pe ceilalți, ‎căci lumea se va sfârși iar în zece zile.
‎Habar nu am cum să împiedic asta.
‎Mă doare-n fund.
‎Subtitrarea: Șerban Dudău