‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Te-ai întors deja?
‎Ce dezamăgitor!
‎Îi cer întâlnire lui Sharon.
‎- De la Plăți? ‎- De la Curățenie.
‎Are un zâmbet frumos, ‎iar apartamentul meu e jegos.
‎- Câți mai avem? ‎- Doi.
‎Bine, fiindcă-s lihnit.
‎- Ești lihnit? ‎- Da.
‎Colțunași prăjiți la Mama Lee's?
‎- Ce? ‎- Prea mult monoglutamat de sodiu.
‎Crezi propaganda?
‎- Da. ‎- Nu-ți dăunează cu nimic, amice.
‎- Ești gata? La trei. ‎- Da.
‎Unu, doi...
‎- Ce e? ‎- S-a mișcat.
‎Ba nu. E moartă, scrie aici.
‎E de la gazele intestinale.
‎Săptămâna trecută s-a bășit una ‎până am ars-o.
‎Duceți-mă la spital.
‎Nu cred că e de la gaze.
‎Rahat!
‎Ia-ți adio de la colțunași!
‎TREI LUNI MAI TÂRZIU
‎S-a întors Supraveghetoarea!
‎S-a întors.
‎- E Supraveghetoarea? ‎- S-a întors.
‎SUPRAVEGHETOAREA
‎AJ!
‎Bine ai revenit!
‎Trebuie să-ți spun că recuperarea ta ‎ne-a inspirat pe noi toți.
‎Dacă nu aveam placa de metal în cap ‎după misiunea din Shanghai,
‎nu aș fi fost aici.
‎Nu mă așteptam să te văd ‎până la întrunirea Consiliului.
‎Ce e?
‎În timpul reabilitării tale, ‎s-au făcut schimbări manageriale.
‎Reorganizări inevitabile.
‎- Regret... ‎- Doar nu mă dați afară.
‎- Nu. ‎- Slavă Domnului!
‎Nu se pune problema. Însă...
‎vei fi retrogradată.
‎Ce?
‎Datorită vechimii în slujba Comisiei,
‎îți vei păstra beneficiile ‎și locul de parcare...
‎- În lotul C. ‎- Lotul C?
‎Ca să fiu cinstit, ‎ai o problemă cu autoritatea.
‎E din cauza ultimului meu caz, nu?
‎Hazel și Cha-Cha l-au rasolit, nu eu.
‎Ca să nu mai zic de Numărul Cinci,
‎a cărui trădare inimaginabilă ‎m-a motivat puternic
‎să mă trezesc din comă
‎și să trec prin calvarul lungii recuperări ‎ca să revin aici.
‎Sunt mai multe probleme.
‎Îți amintești incidentul 743?
‎Zi mersi că încă ai slujbă!
‎Dă-mi două zile!
‎AJ, dă-mi două zile să-i dau de cap!
‎Sarcina a fost dată altcuiva.
‎Trimite-l!
‎Herb? Pe el îl trimiți după Cinci?
‎Nu fi ridicolă! ‎Am trimis deja agenți de teren.
‎Herb e noul tău... supraveghetor.
‎Glumești, nu? ‎Am făcut rahați mai mari ca el.
‎Nu consumi destule fibre.
‎Condu-o pe Supraveghetoare ‎la noul ei birou.
‎Am încasat un glonț în cap ‎pentru companie.
‎Și îți mulțumim pentru serviciu.
‎Casă, dulce casă!
‎Biroul tău e acolo.
‎Dacă îți trebuie ceva, ‎biroul meu e... aici.
‎Servesc mâncare polineziană la cantină.
‎Împărțim niște ‎lau lau?
‎Dacă mă mai întrebi, ‎te fac una cu peretele.
‎Bine...
‎DL CINCI
‎Ce naiba ai, Luther?
‎Lumea se va sfârși în zece zile.
‎Mereu spui asta.
‎Și am avut dreptate până acum.
‎Vrei să salvezi lumea?
‎N-ai decât! Eu am o slujbă.
‎Lucrezi în haznaua asta?
‎Da. Adică șeful meu e proprietarul.
‎Eu îi țin spatele.
‎Adică ești un fel de maseuză?
‎Fă mișto cât vrei, ‎dar am grijă de dl Ruby.
‎Ruby?
‎Jack Ruby, ‎gangsterul care l-a împușcat pe Oswald?
‎Unicul și inconfundabilul.
‎În sfârșit, ADN-ul de gorilă ‎ți-a acaparat mintea.
‎- Jack e un prieten bun. ‎- Ești Numărul Unu.
‎Numero Uno,‎ ai uitat?
‎Nu există Numărul Unu.
‎Nu mai există. Nu în 1963.
‎Sunt singur aici de un an.
‎- Ce te așteptai? ‎- Înțeleg, bine?
‎L-ai văzut pe Pogo murind, lumea s-a dus, ‎iar eu te-am făcut să naufragiezi aici.
‎Îmi pare rău, da?
‎Dar îți cer ajutorul, Luther.
‎- Umbrella Academy are nevoie de tine. ‎- Ba nu.
‎N-a avut niciodată.
‎Luther, un dobitoc îl scoate din țâțâni ‎pe Jack.
‎- Îl ajuți? ‎- Rahat!
‎- Luther, stai! ‎- Ascultă!
‎Tu ești geniul care a zis să facem saltul.
‎Tu ne-ai adus aici.
‎Și tu ai adus-o pe Vanya.
‎Dacă vine apocalipsa, ‎probabil că ea e cauza.
‎Dacă e să fac ceva, ‎în niciun caz nu o voi face cu tine.
‎Bolșevicii sunt aici.
‎Trăiesc printre noi. Sunt pregătiți.
‎Sunt gata să ducă America ‎pe lungul drum către comunism.
‎Suntem mai buni ca ei.
‎- Să mergem, amice! ‎- Ia laba de pe mine!
‎Dă-l afară, acum!
‎Dă-mi drumul!
‎Jos labele!
‎Tata trebuia să-l lase pe Lună.
‎DATA: 22.11.1963 ‎SUBIECT: FILMAREA FRANKEL
‎FEMEIE DE 25 DE ANI DISPĂRUTĂ
‎DISPĂRUTĂ
‎FAMILIE ÎȘI CAUTĂ FIICA
‎ADOLESCENTĂ DISPĂRUTĂ ÎN HOUSTON
‎Mi-ai văzut cheile?
‎Nu.
‎- Totul e în regulă? ‎- Da, doar...
‎Carl are nevoie să-l ia cineva.
‎De la birou?
‎De la bar.
‎A sunat de la un telefon public, ‎beat mangă.
‎Îmi pare rău.
‎Ceva noroc? Te-a găsit cineva?
‎Nimic.
‎Nu, scumpule. ‎Eu plec, dar îți citește Vanya.
‎- Harlan, hai în pat! ‎- Harlan...
‎Harlan, dragule...
‎Mă duc eu după Carl.
‎- Sigur? ‎- Da.
‎Poți să-i citești lui Harlan. Mă ocup eu.
‎Nu mă înțelege greșit... ‎dar era bine să fi dat peste tine de mult.
‎Haide, puiule!
‎Pe aici.
‎Nu putem rămâne aici prea mult.
‎Sigur ne caută.
‎Polițaii sau scandinavii ăia cu arme?
‎Și unii, și alții.
‎Ce faci?
‎Nu ajung departe îmbrăcat ca la nebuni.
‎Adică „noi” nu ajungem departe.
‎Îți mulțumesc pentru ajutor.
‎Dar acum, noi...
‎- Ne despărțim. ‎- De ce?
‎Fiindcă se așteaptă să fim împreună.
‎- Mai bine pe cont propriu. ‎- Suntem o echipă bună.
‎E periculos.
‎Nu credeai asta la balamuc, ‎când ți-am salvat viața, nu?
‎Ești descheiat la șliț.
‎- Am rezolvat. ‎- Ce-i cu tine?
‎POLIȚIA DIN DALLAS
‎Luăm mașina mea.
‎Care mașină?
‎Asta.
‎Stai!
‎Ce e? Nu-ți place culoarea?
‎Nu te mai uita ca vita și urcă!
‎Cealaltă fereastră era deschisă.
‎CLUBUL CAROUSEL ‎FETE, CABARET
‎Iisuse, Carl!
‎Ești praf.
‎Sissy e supărată pe mine?
‎Nu e tocmai fericită.
‎Ți-a spus ea asta sau doar presupui?
‎Ai mințit-o, Carl. ‎Ai spus că mergi la serviciu, nu aici.
‎- Urcă în mașină! ‎- Încă mă iubește?
‎Sigur că da.
‎Ești norocoasă, să știi.
‎O poți lua de la zero. De la capăt.
‎Poți fi oricine vrei.
‎Noi, ceilalți, nu putem schimba ‎ceea ce suntem.
‎Vanya.
‎De când e lumea,
‎omenirea și-a pus eterna întrebare...
‎Blondele se distrează mai tare?
‎Cu vopseaua de păr Sun Ray, ‎răspunsul e: „Da!”
‎Poliția! Mâinile sus!
‎- Mâinile la ceafă! ‎- Arma jos!
‎Allison, pune bâta jos!
‎- Raymond Chestnut, ești arestat. ‎- Ce faceți?
‎- Care e acuzația? ‎- Lovire și alte violențe.
‎Ridicol!
‎Ai uitat? Ai bătut un om ‎fără nicio provocare.
‎Eu am făcut-o!
‎- Mă apăram! ‎- Ne amenința!
‎Încetați, vă rog!
‎Nu puteți face asta.
‎- Am auzit... ‎- Înapoi, sau mergi cu el!
‎- Allison! ‎- Înapoi!
‎- Lasă-i, Allison! ‎- Am auzit un zvon.
‎E în regulă, iubito. Te iubesc.
‎E-n regulă. O să fie bine.
‎Avem o problemă?
‎Nu...
‎dle polițist.
‎POLIȚIA DIN DALLAS
‎MORTY'S AM/FM ‎TELEVIZIUNE ȘI RADIO
‎Elliott, tu ai developat pozele?
‎Desigur.
‎Nu poți lăsa astea la studioul de la colț.
‎Guvernul are ochi peste tot.
‎- Nu ai cameră obscură. ‎- Am transformat dulapul din hol.
‎FILMAREA FRANKEL
‎Poți developa ăsta?
‎„Filmarea Frankel.” Amici de-ai tăi?
‎Veri din partea mamei mele robot.
‎- Poți sau nu? ‎- Sigur că da.
‎- Cât o să dureze? ‎- Nu prea am acid acetic.
‎Beeker's Cameras e deschis, dar e la 3 km.
‎Trebuie să iau autobuzul.
‎Gibson's e la zece străzi distanță, ‎dar prin parc, și-s porumbei...
‎- Elliott! ‎- Cinci sau șase ore.
‎Atenție, toate echipajele! ‎Cod 3-15 la ospiciul Holbrook.
‎Ce e codul 3-15?
‎Evadați pe fugă.
‎25 de pacienți în libertate.
‎Mulți sunt considerați ‎înarmați și periculoși.
‎- Diego. ‎- Cine e Diego?
‎Un fel de Batman, dar mult mai slab.
‎Apucă-te de film! ‎Mă întorc cât de repede pot.
‎Ăsta e planul.
‎Oswald iese din tură la 16:30.
‎Când iese, îl băgăm în mașină, în față.
‎- Eu stau în față. ‎- Bine.
‎În spate. Îi ții brațele, ‎eu îi tai degetul de trăgaci
‎și îi dăm o zi să părăsească orașul.
‎- Asta e tot? ‎- E vreo problemă?
‎- De ce nu-l omorâm? ‎- Ce?
‎- Crezi că-l va împușca pe președinte? ‎- Da.
‎Deci îi tragem un glonț între ochi.
‎Nu omorâm pe cineva ‎care încă nu a comis o crimă.
‎Ce prostie!
‎- Poftim? ‎- Tot planul tău e stupid.
‎Să-i tai degetul?
‎Nu orice deget, ci degetul de trăgaci.
‎Nu poți trage fără el.
‎Dacă e ambidextru?
‎Cum supraviețuiești zilnic?
‎Afară! Mă descurc singur.
‎Dr. Moncton avea dreptate, ‎ai un complex.
‎- Nu ăsta e motivul. ‎- Ba da!
‎Vrei să ai succes în fața lui tati.
‎- Nu știi nimic despre mine! ‎- Ba știu totul.
‎Ești o carte deschisă ‎scrisă pentru copii tâmpiți.
‎Nu încerc să fiu erou, bine?
‎- Atunci de ce faci asta? ‎- Fiindcă e idiot.
‎Cine naiba ești tu?
‎Sunt fratele lui iubitor.
‎- Care m-a lăsat la nebuni. ‎- Ca să te apăr de tine însuți.
‎Ce drăguț!
‎Gata! Afară, amândoi!
‎Las-o pe țicnită și vino cu mine! ‎Avem treburi importante.
‎Nu merg nicăieri cu tine.
‎Fie!
‎- Dle polițist! ‎- Stai!
‎Ce faci?
‎S-a pus recompensă pe capetele voastre.
‎Blufează.
‎Ba nu.
‎Bine.
‎- Vin cu tine. ‎- Și eu?
‎Și o aduc pe țicnită.
‎POLIȚIA DIN DALLAS
‎Scuze, dle polițist.
‎Da?
‎Aștept de două ore. ‎Ce s-a întâmplat cu soțul meu?
‎Numele?
‎Chestnut, Raymond Chestnut.
‎E aici, procesăm dosarul.
‎- Știu. Vreau să vorbesc cu el. ‎- Ești avocata lui?
‎- Nu, sunt soția lui. ‎- Atunci nu te pot ajuta. Ia loc!
‎Ia un loc!
‎Onoare și demnitate.
‎Deci acum e ilegal să dai fluturași?
‎- E ilegal? ‎- Fără permis, da.
‎- Știi asta, Keechie. ‎- Ce rău îmi pare!
‎Nu știam că suntem conduși de comuniști.
‎Mișcă!
‎Bine.
‎Mulțumesc.
‎Sfinte Sisoe!
‎- Tu ești! ‎- Ne cunoaștem?
‎Da!
‎Adică te-am văzut vorbind.
‎- În Berkeley, în '61. ‎- Da.
‎- Mi-ai schimbat viața! ‎- Grozav!
‎Fantastic! A doua zi, am renunțat ‎la viața superficială de avocat
‎și am venit aici, la origini.
‎Răspândesc mesajul tău ‎de iubire și pace de atunci.
‎Am atâtea întrebări!
‎Acum nu e momentul potrivit, nu?
‎Păi...
‎Suntem închiși.
‎- Ce haios ești! ‎- Nu mă atinge!
‎Bine.
‎Îmi poți împărtăși vreo pildă?
‎Nu fugiți după cascade.
‎Rămâneți la râurile și lacurile ‎cu care sunteți obișnuiți.
‎Ce... profund!
‎Nu-i așa?
‎Vrei să stai în locul meu să meditezi?
‎- Ar trebui să meditezi. ‎- Bine.
‎Doare, dar într-un sens bun.
‎Împovărat e capul care poartă coroana.
‎De fapt, versul e: ‎„Capul încoronat nu știe ce e tihna.”
‎Grozav! Și taică-tău ‎ți-a băgat Shakespeare pe gât?
‎Am predat, la Spellman.
‎Serios?
‎- Ești profesor? ‎- Am fost.
‎- Dar viața m-a dus pe altă cale. ‎- Și pe mine.
‎Și sunt grămezi de oameni...
‎care au așteptări ridicole de la mine, ‎pe care nu le mai vreau.
‎A douăsprezecea noapte.
‎„A mea înălțime să nu te sperie.
‎Unii se nasc mari, ‎alții dobândesc mărimea,
‎iar altora le-atârnă deasupra capului, ‎s-o culeagă.”
‎Amin, frate!
‎Shakespeare nu era în pielea mea.
‎Poate că nu.
‎Dar oamenii își găsesc chemarea ‎înfruntând obstacole.
‎Ce profund!
‎- Raymond. ‎- Klaus.
‎Ești liber, frumușelule.
‎- Eu? ‎- Guvernatorul l-a sunat pe comisar.
‎Guvernatorul?
‎Ai prieteni foarte puternici, Klaus.
‎Nu-l știu pe tip, ‎doar pe binefăcătorii lui bogați.
‎Slavă Domnului!
‎Dacă totuși îl întâlnești,
‎spune-i că frații mei sunt închiși ‎fără acuzație.
‎E adevărat?
‎- Fă o plângere. ‎- Ce?
‎De unde ai filmul?
‎Filmarea Frankel. Spune-mi adevărul!
‎Îl știi pe nebun?
‎E inofensiv.
‎Ești sigur?
‎Ești sau nu un inamic al poporului?
‎- Ce întrebare vagă! ‎- Depinde de popor.
‎Dacă miști, îți zbor creierii.
‎- Te ocupi tu sau eu? ‎- Rezolv eu.
‎Lila...
‎Ce naiba s-a întâmplat?
‎- E pornită? ‎- Nu știu.
‎Cum adică? Are buton de pornire.
‎E ceva pe chestia aia.
‎- Am apăsat chestia aia. ‎- Bine, dar...
‎- Dă-mi-o mie, rezolv eu. ‎- Bine, poftim!
‎- Așa. Grăbește-te! ‎- Ia să vedem.
‎Ce drăguț! Îmi plac cuplurile de bătrâni.
‎Îi admir că nu s-au ucis reciproc.
‎- De ce urmărim asta? ‎- Liniște!
‎- Eu sunt Dan Frankel. ‎- Și Edna Frankel.
‎Și Edna Frankel. Suntem în Dallas ‎să-l vedem pe președinte.
‎Data de azi este 22 noiembrie 1963.
‎Peste șase zile.
‎Sfinte Sisoe! Asta e!
‎Dealul înierbat. Kennedy va fi împușcat.
‎- De unde ai asta? ‎- Hazel a murit ca să mi-o dea.
‎Cu asta vom opri apocalipsa.
‎- Hazel? ‎- Poveste lungă.
‎- Apocalipsa? ‎- Și mai lungă.
‎- Ce ți-a spus? ‎- A fost ucis înainte să-mi explice.
‎Dar ceea ce voia să vedem ‎e pe filmarea asta.
‎Ce palpitant!
‎- Doamne! ‎- Oswald.
‎Președintele!
‎Nu se poate.
‎Mă puneți la curent, băieți? ‎La ce naiba ne uităm?
‎Imposibil!
‎În mod clar, nu e.
‎Ce e?
‎- Tata. ‎- Tata.
‎Dacă vreți camera de oaspeți, ‎e de o persoană.
‎E ora mesei!
‎Haide!
‎Ce e?
‎Ne jucăm de-a v-ați ascunselea?
‎Bine, un singur joc.
‎Aranjez eu înăuntru.
‎Fuguța!
‎Bine. Unu...
‎doi...
‎trei...
‎Rămâne închisă.
‎Harlan?
‎Te iau cu lopata!
‎Harlan!
‎Vanya?
‎Știi cine sunt?
‎Ce? Sigur că te cunosc.
‎Am pus anunțuri în ziar, sperând...
‎Stai pe loc! Așteaptă...
‎- De unde ne știm? ‎- Încetează!
‎- Ce anume? ‎- Jocul ăsta de doi bani.
‎- Nu de asta sunt aici. ‎- Nu mint. Eu...
‎Am avut un accident ‎și mi-a afectat memoria.
‎Am făcut ceva rău?
‎- Nu. E mai complicat de atât. ‎- Dacă ți-am făcut rău, regret.
‎- Dacă cineva... ‎- Nu!
‎Nu trebuie să te scuzi.
‎Ce mi-ai făcut tu?
‎Te-am dezamăgit.
‎Am făcut lucruri oribile, ‎de care nu sunt mândru.
‎Dar aș fi putut încerca să te ajut.
‎Credeam că e datoria mea ‎să-i țin pe toți în siguranță.
‎Dar am agravat totul.
‎Nu voiam să fiu ăla rău.
‎Deci, dacă mă trombonești, Vanya...
‎nu-mi pasă.
‎Dacă te ascunzi și nu vrei să fii găsită, ‎te înțeleg.
‎Am venit să-ți spun...
‎că-mi pare rău...
‎pentru partea mea de vină.
‎Harlan, stai!
‎Cine e puștiul?
‎E fiul meu.
‎Ai zece secunde să-mi explici ‎ce cauți aici.
‎Încetișor.
‎L-am găsit la Clubul Carousel.
‎E al soțului tău.
‎Vino prin față data viitoare.
‎Da, doamnă.
‎PENTRU SUEDEZI
‎Sigur că tata a fost implicat în asasinat!
‎Te pripești.
‎Ce naiba face pe dealul înierbat,
‎cu o umbrelă neagră ‎deschisă într-o zi însorită,
‎fix când e împușcat președintele?
‎Nu arată bine, recunosc.
‎El le-a dat semnalul.
‎Ușurel, Diego.
‎- Pe bune. ‎- E logic.
‎Asta încerca să-ți comunice Hazel.
‎Trebuie să-l oprim pe tata.
‎Calmează-te! Tata nu era un îngeraș, ‎dar să asasineze un președinte?
‎- Nu-i stă în fire. ‎- De unde știi?
‎Ai ratat anii lui de glorie.
‎I-am ratat?
‎Crezi că mi-a fost ușor, Diego?
‎Am fost singur timp de 45 de ani.
‎Nu avem timp să ne certăm.
‎Tata e în Dallas. Să vorbim cu el. ‎Poate ne ajută să remediem cronologia.
‎Dallasul e mare.
‎Trebuie să-l găsim.
‎Dacă am fi avut vreo metodă magică
‎să găsim adresele oamenilor!
‎CARTEA DE TELEFOANE
‎Să începem cu numele.
‎Hargreeves...
‎Nimic!
‎Caută compania! ‎D.S. Umbrella Manufacturing Co.
‎Da, îi știu numele.
‎Mersi!
‎Sfinte Sisoe!
‎D.S. Umbrella.
‎Strada Olive, nr. 82.
‎Haide!
‎- Îl lași așa? ‎- N-are nimic.
‎Și fata?
‎La naiba!
‎Ce faci aici?
‎Nimic. Mă aerisesc puțin.
‎- În dulap? ‎- E curent.
‎Lila, eu plec cu Cinci, bine?
‎Se întâmplă iar?
‎Ce?
‎Nino-nino!
‎Filmarea aia...
‎Apocalipsa...
‎Ultima dată când am avut vedenii, ‎m-au închis.
‎- Poate nu trebuia să plec. ‎- Încetează!
‎Tu...
‎Crezi că în univers există lucruri ‎pe care nu trebuie să le înțelegem?
‎Am picat la școala ajutătoare. ‎Nu înțeleg mai nimic.
‎- Bine. ‎- Ca iaurtul.
‎De unde știe să nu mai fie lapte?
‎Bine. Ca iaurtul.
‎Nu trebuie să-l înțelegem ca să fie real.
‎Nu?
‎Asta nu ne face nebuni.
‎Filmarea aia...
‎E doar o filmare.
‎E ca iaurtul.
‎Juri pe roșu?
‎Cel mai roșu.
‎Te las cu Elliott, bine?
‎De ce?
‎O treabă de familie.
‎Să ne facem un plan, ‎în caz că nu ies până la protest.
‎Raymond, te scot de aici.
‎E vina mea. M-am lăsat atrasă în cursă. ‎Voi îndrepta asta.
‎Aveau să mă aresteze orice ar fi fost.
‎Nu-și permit să facem vâlvă, ‎să-i facem de râs cu președintele în oraș.
‎- Eu am înrăutățit lucrurile. ‎- Ba nu.
‎Tu le faci mai bune.
‎Ascultă...
‎Mă faci pe mine mai bun.
‎O să te scot de aici, bine?
‎Ascultă...
‎Sunt curios. ‎De ce ai spus aseară: „Am auzit un zvon”?
‎- De două ori? ‎- Gata timpul!
‎- Vorbim mai târziu, bine? ‎- Haide, doamnă!
‎- Onoare și demnitate. ‎- Da.
‎Promit.
‎BUNĂ
‎De unde ai aia?
‎BUNĂ - RĂMAS BUN
‎Toți copiii profetului au asta.
‎Iar profetul ăsta are un nume?
‎Cheia era sub preș, dar știai asta.
‎Nu vorbi. Doar...
‎E timpul să facem nani.
‎Nani.
‎Ce e?
‎Nu-ți place ce vezi?
‎Du-te naibii!
‎Mă tot întreb ‎de unde-l știu pe tipul de la hambar.
‎Draga mea, ‎ești aici de mai bine de o lună.
‎Nu ești genul care ar umbla ‎cu bărbați duri ca ăla.
‎Dar și-a cerut scuze.
‎Cică vrea să-și răscumpere ‎greșeala față de mine.
‎Și mai indicat să-l eviți.
‎Bărbații de pe-aici nu-și cer scuze ‎față de femei.
‎Orice ți-ar fi făcut, ‎trebuie să fi fost oribil.
‎Aș vrea să-mi pot aminti ceva.
‎Orice.
‎Îți vei aminti.
‎Doctorul a spus că va dura. N-ai ce face.
‎Până atunci, nu voi ști cine am fost.
‎Haide!
‎Arată-mi mâinile!
‎Nu ai fost fermieră, e clar.
‎Mă îndoiesc că ai făcut muncă fizică.
‎Bătăturile de pe vârfurile degetelor...
‎Mă întreb de unde le ai.
‎Mă întreb...
‎E târziu. Trebuie să mă retrag.
‎Da.
‎Strâng eu.
‎Noapte bună!
‎Aici e.
‎D.S. Umbrella. Asta e.
‎Ești bine?
‎Da, n-am nimic.
‎Doar...
‎De când nu l-ai mai văzut?
‎De 45 de ani.
‎Ce nebunie!
‎Nu zău!
‎Când eram blocat în apocalipsă,
‎n-a trecut o zi ‎fără să-i aud vocea în minte.
‎Ce spunea?
‎„Ți-am spus eu!”
‎Dacă tata e aici, încă nu te-a cunoscut.
‎Deci nu poate spune asta.
‎Sigur va găsi el o cale.
‎Da.
‎Să nu mai uit.
‎Rahat!
‎Tata nu prea le avea cu decoratul.
‎Pare un paravan.
‎Pentru ce?
‎Nu știu.
‎O iau la stânga.
‎Strigă dacă dai de belea.
‎Ce pui la cale?
‎DL HOYT HILLENKOETTER ‎ȘI CONSULATUL MEXICULUI DIN DALLAS
‎Salut!
‎Pogo.
‎Salut!
‎E-n regulă, amice.
‎Pogo, mă bucur să te văd!
‎Diego!
‎Impresionant.
‎Tată.
‎Amatorule!
‎Subtitrarea: Șerban Dudău