EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Nei!
-Vær så snill. Ikke drep oss! -Nei!
-Jeg trygler deg! Nei! -Ikke drep oss!
Vær så snill!
Synd.
Vel, vel...
Se hva vi har her.
Tilhører denne deg?
Kom hit, vennen min.
Kom, kom.
Ja. Kom.
Ja. Sånn, ja.
Smaker det godt, lille?
KOMMISJONENS TRENINGSOMRÅDE INGEN ADGANG
Ikke stol på noen.
Vær alltid årvåken.
Veldig bra, lille.
Jeg har fått tak i en hvit...
Da er du og den flotte kjolen din selveste stjerna. Det er enkelt. Perfekt.
Lille, da.
Ok.
Greit. Smil.
-Som om du mener det. -Ok.
Si "cheese"!
-Si "cheese". -Cheese.
-Skal jeg beskytte Nummer fem? -Det er ikke så vanskelig.
Fortjener noen å dø, er det ham. Kommisjonens mest ettersøkte, sa du.
-Nå vil du at jeg skal beskytte ham. -Det stemmer.
Etter alt han har gjort? Han fikk deg degradert.
Uavhengig av det, så er han mer verd for meg i live.
Om du vil drepe noen, kan du ikke drepe Diego?
Nei.
-Er du sikker? Du føler deg bedre da. -Nei.
Gjør som du vil.
Kan du sende meg sirupen?
Jeg fikk problemer på sinnssykehuset under rømningen.
Tre blonde fyrer. Skikkelige cowboyer.
-Er de her allerede? -Kjenner du galningene?
Kommisjonens muskelkraft. Trillinger.
-Som Ole, Dole og Doffen, bare villere. -Sendte du dem?
-Selvsagt. -Hvorfor? De drepte meg nesten.
De må få det til å se bra ut, ellers kan folk mistenke at vi samarbeider.
De vet at jeg jobber med det?
Alt er en forestilling. Ville de drept deg, hadde du vært død for lengst, lille.
Slutt å kalle meg det.
Hør på meg.
Ingen prøver å drepe deg.
-Alle jobber mot samme mål. -Som er?
Det er greia med Kommisjonen.
Noen ting gir bare ikke mening...
før de gjør det.
Jeg liker luggen.
Beskytt Nummer fem, koste hva det koste vil.
HERBERGE FOR ENSLIGE MENN
Luther.
-Igjen! Slå meg! -Luther.
Luther?
Allison?
Beklager å skuffe deg.
Her. Til ansiktet ditt.
-Trenger du en pute, eller aspirin? -Vent...
Hvorfor er du her, Vanya?
Du er broren min.
Visstnok, da.
Fem fant deg.
Han venter nede, med bilen. Sa at han ville få det bedre for seg selv.
Ja.
-Han er et rasshøl. -Et skikkelig rasshøl.
-Ikke sant? -Jo.
-Hvor mye fortalte han deg? -Han fylte inn noen tomrom.
Sju barn, en snakkende sjimpanse...
-Ja. -En veldig varm og kjærlig far.
En apokalypse.
-Han fortalte deg om den? -Ikke alt.
Det var nok noe han utelot.
Om meg.
Hva forårsaket apokalypsen?
Du gjorde det.
Men ikke alene.
-Jeg var del av det. Det var vi alle. -Hvordan?
Du ble sint.
Du mista kontrollen, og så... sprengte du månen.
Den krasja inn i jorda, og utsletta alt liv.
Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Det er innviklet.
Hør her.
Du hadde på en måte en dårlig oppvekst.
Hvorfor tapte du med vilje?
-Svar meg! -Unnskyld. En dårlig kveld.
Dårlig kveld? Du kunne revet av ham hodet i søvne!
Jeg skylder mye penger til folk som kan gjøre ting veldig vanskelig for meg!
-La ham være i fred! -Klapp igjen!
Hør her, Jack. Beklager.
Greit. Jeg skal gjøre det godt igjen. Det lover jeg. Ok?
Jeg behandla deg... som en sønn.
-Gi deg, Jack. -Nei. Du og jeg...
-Det er over. -Vær så snill, Jack.
Jack!
Luther?
Kan du bare... komme deg ut, er du snill?
Jeg vil gjerne bli, og jeg har flere spørsmål.
Det gikk åpenbart bra.
-Klar til å dra? -Jeg drar tilbake til gården.
Uakseptabelt, Vanya. Vi må holde sammen.
Så jeg ikke får jorda til å gå under igjen?
-Teite... -Hadde du tenkt å fortelle det?
Til mitt forsvar, nei. Ok?
Kan du klandre meg? Når du blir sint, sprenges ting.
Er det andre familiehemmeligheter du glemte?
Massevis, Vanya, men jeg har ikke den luksus at jeg kan dele dem med...
Klokka teller ned mot dommedag.
Bare si at du er klar når jeg trenger deg.
Jeg kan ikke hjelpe deg, Fem. Jeg vet ikke engang hvem jeg er.
Du er søstera vår, og et medlem av The Umbrella Academy.
-Det er den du er. Lik det eller ei. -Den jeg var. Ok?
-Ny tidslinje, ny meg. -Det er ikke sånn det funk...
Lurer på om det er for sent å ikke bli adoptert.
Parkland-sykehuset? Jeg leter etter en pasient, Raymond Chestnut.
Han kan ha blitt tatt inn i går, etter opptøyene på Stadtler's.
Hvorfor spiller det noen rolle?
Selvsagt behandler dere ikke negere. Så dumt av meg.
Pokker.
-Går det bra? -Nei.
-Ray kom ikke hjem i går kveld. -Ok.
Ikke noe problem. Det går nok bra. Det første vi trenger
er kaffe...
vitamin B12 og...
og en rykende varm bolle med menudo. Så skal vi finne ut av dette.
Han så meg rykte politibetjenten, Klaus.
Jeg vet det. Men...
Du redda jo livet hans. Den drittsekken skulle drepe ham.
-For en idiot jeg er. -Nei, det er du ikke.
Jeg lovte meg selv å aldri gjøre det. Det kommer det ingenting godt ut av.
Har du hørt fabelen Skorpionen og frosken?
Hva?
Skorpionen vil krysse elva, så han ber frosken om å bære ham over.
"Hva får jeg igjen", spør frosken. "Fem dollar", sier skorpionen.
"Gi meg 20", sier frosken.
-Skorpionen sier "ti". -Frosken sier: "Greit, da blir det 15."
"Greit, 15", sier skorpionen.
Halvveis over elva kjenner frosken en forferdelig smerte i ryggen.
Skorpionen stakk ham.
"Hva i helvete", sier frosken. "Nå drukner vi, begge to."
Og det gjorde de.
-Hva i helvete er poenget? -At frosker er kjerringer
og at vi ikke forhandler med terrorister.
Nei. Jeg takler ikke deg akkurat nå. Overhodet ikke.
Jeg er ikke en morgenperson. Kan vi gjøre det igjen...
-Hvor skal du? -Jeg skal finne den jævla mannen min.
Menudo.
-Lot du henne bare gå? -Vanya hadde mye å ta inn.
Hun kommer. Det vet jeg.
-Hva med dem som jakta på henne? -Svenskene?
Hvordan vet du at de ikke gjør det igjen?
-Det vet vi ikke. -Hvem sendte dem?
Jeg har mine mistanker.
Men akkurat nå er prioriteten å finne pappa og få svar,
for alt avhenger av det.
-Jeg har alt funnet ham. -Og så la ham gå igjen
-før vi kan ha en meningsfull samtale. -Han knivstakk meg.
Overraska over at han venta så lenge. Vi har alle hatt lyst.
Den var god.
Godt at jeg vet hvor pappa skal i kveld.
Hvor fikk du det fra?
Fant det på kontoret da han knivstakk deg.
"Hoyt Hillenkoetter og Mexicos generalkonsul i Dallas
-inviterer Dem til en galla." -Vent.
Hoyt Hillenkoetter?
-Seriøst? -Kjenner du ham?
Vi bør dra dit. De skal ha sjømatbuffet.
Hillenkoetter er en av De majestetiske 12.
-Hvem i helvete er det? -Hva?
Det er en hemmelig komité.
Vitenskapsmenn, militære. Den indre stat.
Ingen vet hva de gjør.
-En del av myndighetene? -Skyggemyndighetene.
Kennedy var første president som prøvde å få dem ut. De lar seg ikke pille på nesen.
Sånn. Her.
Det er... Her.
Det der er Hoyt.
-Jeg ser bare 11. -De har bare identifisert 11 så langt.
Hvem er den tolvte?
Vanya.
Takk Gud!
-Unnskyld. Jeg betaler reperasjonen. -Ikke begynn.
Jeg er bare glad for at du er tilbake like hel.
Du aner ikke hva jeg så for meg.
Harlan blir henrykt. Han har skapt seg helt siden du dro.
Nå...
Fortell meg hva som skjedde.
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Vi begynner med frokost. Hva sier du?
Jeg må slå lens.
Hei! Mamie-rosa, ikke sant?
Klaus Hargreeves, men kall meg hva du vil.
-Hvordan ble toalettet? -Hør her, Dave.
Jeg må snakke om deg om noe viktig.
-Ok? -Ok.
Dette vil høres vilt ut, men...
Jeg kjenner deg.
-Ja da. Fra jernvarehandelen. -Nei, fra tidligere.
Etter, egentlig. Jeg vet at du vurderer å verve deg.
Din plikt, siden din bestefar kjempa i 1. verdenskrig og din far i 2.
Han du spiser med er onkel Ryan, som kjempa i Korea.
-Brian. -Brian.
Og du ser opp til Brian.
Du begynner å tro på alt det han sier om at militæret gjør deg til en mann.
Er dette en spøk?
Om du verver deg, så sender de deg til Vietnam.
Hva snakker du om?
Femti tusen amerikanske soldater og én million vietnamesere
dør for ingenting.
Dominobrikkene velter ikke, Dave. Kommunistene invaderer ikke hele Øst-Asia.
-Sier du. -Så...
Hei, Brian.
Kjenner du denne klovnen?
-Han kjøpte rosa maling i butikken. -Rosa maling.
Det gir mening.
Rosa kan faktisk være veldig maskulint i de riktige omgivelser.
Sier du det? Gi meg plassen min, di skrulle.
Oi. Om jeg hadde fått en mynt hver gang jeg hørte det...
Ro deg ned, Brian.
-Gi meg fem minutter, Dave. -Skal du bare sitte og høre på homsen?
-Du må ikke dit for å bli mann. -Slå skrulla.
-Ikke ofre deg for ingenting. -Slå ham!
-Jeg elsker deg. -Slå skrulla!
Og jeg vet at det kommer en dag når du kommer til å elske...
BARE FOR HVITE
SKJØNNHETSSALONG VASK PERMANENT KRØLLER
Nå tuller du.
Kvinneforeningen skal lage mat til de skaddes familier.
Har dere møte uten meg?
-Du er modig, som kommer hit. -Ikke nå, Miles.
Greit. Ro deg ned.
-Roe meg ned? Skal jeg roe meg ned? -Ro deg ned.
I hele natt har jeg ringt sykehusene. Jeg trodde du var død, Ray.
Jeg er her.
-Du ringte ikke, engang. -Raymond.
La oss snakke om dette utenfor.
Så...
-Hva tilbød de deg? Penger? -Hva? Hvem?
Si det, du. Politiet i Dallas? FBI?
-Jeg må vite det. -Slutt. Dette er galskap.
-Hva sa du til betjenten? -Ingenting.
Jeg så at du hviska noe til ham.
Jeg trygla ham om å slutte å slå deg.
-Tenk at jeg aldri skjønte det. -Hva da?
Timingen, Allison. Du falt ned fra himmelen, kosta opp hår
i denne sjappa, av alle steder, leste flygeblad og ville bli med.
-Jeg sa jo at jeg kan forklare. -Så gjør det, da.
Vær så snill. Forklar.
Det er ikke for sent.
Det tror jeg vi begge vet at det er.
SPRIT
Vil du virkelig kaste tre års nykterhet ut vinduet?
I tilfelle du ikke har lagt merke til det, har de tre årene vært noen drittår.
-Dette gjør det bare verre. -Kanskje. La oss finne det ut.
Å nei.
For pokker, da.
-Han er her! -Profeten!
-Den hellige vandrer er tilbake! -Bli i huset. Nei, dere burde bli
inne i huset!
Profet!
Fy faen.
DET MEKSIKANSKE KONSULATET
Denne vei, sir.
Hva er planen?
Vi infiltrerer, identifiserer og trekker ut. Dobbelt så fort.
-Hva snakker han om? -Finn gamlefar og kom ut, fort.
Det var det jeg sa.
På mitt signal.
Etter deg.
-Kan jeg ikke være høflig? -Slutt.
Den dumme broren min kjøper kanskje tullet ditt,
-men jeg stoler ikke på deg. -Dere lite troende!
Stikk det opp i ræva.
Nummer fire. Maten er klar.
-Kan jeg få én øl til? -Skal bli.
Allison.
Pokker.
Hei.
-Hei. -Jeg liker håret ditt.
-Takk. -Sett deg ned.
Jeg...
Jeg beklager.
-Du ser helt herja ut. Går det bra? -Jeg?
-Ja, du har... -Nei, det går fint.
-Bra. -Jeg har det fint.
-Godt vær. -Ja.
-Godt øl. -Ja.
Ja.
-Har du det bra? -Kjempebra.
-Ja. -Det er bra, da.
Jeg hørte at du stakk innom.
Å ja. Jeg møtte din...
Herregud.
-Gratulerer med... -Vi må ikke snakke om ham, altså.
Nei, det går fint.
Det var vanskelig, ikke sant? Å miste alle og strande her?
Jeg er glad du ikke var alene.
Jeg ga deg aldri opp, Luther.
Ingen av dere.
Jeg venta at Fem ville komme tilbake, men sist han hoppa...
Ja, da ble han borte i årevis.
Jeg trengte bare noe å holde fast i, og Ray ga meg det.
Hei.
Ingen skal fortelle oss hvordan vi takler verdens undergang.
Ikke sant?
Ikke engang vi.
Har du hørt fra noen av de andre? Vanya?
På en gård. Og lykkelig.
Ja vel. Snålt.
-Diego? -På galehus.
-Klaus? -Sektleder.
Ja.
Fem kom for noen dager siden. Nå er hele gjengen her.
Så flott. Det er som regel da ting skjærer seg, så...
Ja.
-Apropos det... -Hva?
Vi gjorde det igjen. Visstnok.
-Hva da? -Fikk jorda til å gå under.
Vi skal det, om sju dager, ifølge Fem.
-Hva? -Dommedag.
Jeg ser ikke pappa noe sted.
Bare hold utkikk etter De majestetiske tolv.
Jeg tar andre etasje. Prøv å ikke gjøre noe dumt, Diego.
-Prøver du å stikke av igjen? -Hva snakker du om?
I går kveld. Hei...
-Hvor ble du av? -Skal vi virkelig ta det nå?
-Virkelig. -Greit.
Jeg dro på apoteket for å kjøpe gasbind til det ekle stikksåret.
Er det lov, eller...?
Faktisk, så skylder du meg én dollar og 89 cent.
Om jeg hadde betalt for det, da.
De spiller sangen vår.
Noen kan å danse, du.
Pappa insisterte på at jeg gikk på kurs i selskapsdans.
"Man vet aldri når paso doble
vil utgjøre forskjellen på liv og død...
mine barn."
Mora mi sa alltid noe liknende.
-Å ja? -Bytt.
Hva gjør du?
La meg føre.
Nei, vennen. Jeg er mannen her.
Du lar deg lett distrahere.
Det kan det ikke være.
Greit. Ha det.
Mamma.
Den har jeg aldri hørt før.
Er alt i orden, vennen?
Du er virkelig.
Om dette er sjekkestrategien din, så fungerer den dårlig.
Nei.
Faktisk...
Kjenner du en mann som heter Sir Reginald Hargreeves?
Reggie? Han er daten min i kveld.
Daten din?
-Har du problemer med det? -Nei, det er bare...
Det er mye å bearbeide. Tanken på dere to...
Jeg ser det ikke for meg. Det er... Det er ekkelt.
-Du er litt rar, du? -Ja.
Nei, mener jeg.
Vet du hvor han er?
Han sa noe om et raskt møte, så kommer han.
Det var for 20 minutter siden.
La aldri en dame vente.
Si det til ham om du finner ham.
Grace?
Det var hyggelig å treffe deg.
Deg også.
Lila.
-Jeg forstår ikke. -Ikke jeg heller.
Jeg vet bare at de er kjempefarlige, og ikke gir seg før jeg er død.
-Vi går til politiet. -Nei.
Hvorfor ikke? Hva er det?
-Er du i trøbbel med politiet? -Kanskje.
Det er innviklet.
-Jeg kan ikke bli her. -Vanya...
Kan ikke ta sjansen på at noe skjer deg og Harlan.
-Da kunne jeg ikke levd med meg selv. -Vanya! Vi kan dra av gårde.
I noen dager. Vi trenger ikke å si det til noen, ikke Carl, engang.
Jeg tar med geværet. Jeg passer på deg.
-Du vet at det ikke er riktig. -Det er det ikke å dra fra oss heller.
Harlan! Vennen min!
Kom tilbake, Harlan!
Harlan!
-Harlan! -Harlan!
Hvilken vei løp han?
-Jeg sjekker låven. Gå den veien. -Vi skal finne ham, ok?
Harlan!
Harlan?
Harlan!
Harlan?
Harlan!
Å, herregud.
Harlan!
Nei!
Å, herregud. Du er like hel.
Harlan!
Det går bra med ham.
Ungen min!
Takk.
-Ja, jeg skulle fortelle deg om det. -Du må gå.
Jeg skal betale for det, ok?
-Det handler ikke om veggen. -Hva er det, da?
Du er på Rubys svarteliste. Det vil ikke jeg være.
-Beklager. -Phil...
Det er meg, liksom.
-Vær ute før klokka 15. -Phil...
Flott.
MORTY'S TV OG RADIO
Du er fra smuget.
Jeg leter etter Fem.
Han gikk ut.
Sa han hvor han skulle?
-Han er med den andre broren din. -Diego? Er ikke han på sinnssykehuset?
Han rømte.
Sa han når de kom tilbake?
Usikker.
Ok.
-Dårlig dag, eller? -Jepp.
Vil du ha lattergass?
Harlan sover endelig.
Hvor er Carl?
Forretninger i Waco.
Tilbake i morgen kveld.
Jeg har tenkt litt. La oss ikke fortelle om Harlan. Da blir han bare opprørt.
For en dag, du.
Du... Du.
-Om du ikke hadde vært der... -Men jeg var jo det.
-Legen sa at han blir bra. -Jeg vet. Jeg ser ham for meg, liggende.
-Jeg trodde at han... -Han klarte seg jo.
Han er et fantastisk barn.
Bortsett fra Mr. Pickles-besettelsen. Det er et ekte mareritt.
Hvor er din?
Jeg bør gå.
Vet du hvordan det er...
når du har en mann som ikke ser deg...
og en sønn som ikke snakker med deg?
Da blir livet ditt veldig lite.
Litt mindre for hver dag som går.
Du legger ikke engang merke til den lille boksen du er fanga i...
...før noen kommer og slipper deg ut.
Si meg...
...hvordan man gir slipp på henne. Si det, så gjør jeg det.
Sissy, jeg kan ikke...
Be meg om å slutte, da.
Ray?
Milde Jesus.
Jeg trenger bare et sted å sove i én natt.
-Sofaen er din. -Ikke jag fosser.
Hold dere til elvene og innsjøene dere er vant til, kjerringer.
Å, Gud.
-Dette skulle jeg ha gjort hele livet. -Ja.
-Det gjør alt bedre, ikke sant? -Ja.
Hvordan fikk du tak i alt?
Faren min var tannlege.
Han testamenterte dette stedet til meg da han døde.
Faren min døde også.
Han etterlot meg på månen.
Du fikk reise, iallfall.
Jeg er bare ute av huset mellom ni og ti, mandag til fredag.
Og når det er dagslys på onsdager.
-Hvorfor? -Jeg har mine grunner.
-Du er kjemperar. -Hva?
-Du er så rar. -Vel...
Du er et romvesen fra framtida, og du ser ut som en ape.
Det gjør jeg.
-Jeg gjør det. -Du kan brekke...
Jeg vet det.
I løpet av de siste 12 timene har jeg tapt en kamp og mista jobben.
Kvinnen jeg elsker, elsker en annen.
Det er da ingenting.
Kona mi forlot meg for min beste venn
på vår tiende bryllupsdag.
Slapp av, ok?
Hun er død om sju dager.
Det er vi alle.
Presidenten fortsetter å undersøke Roswell
og de andre ulykkesstedene.
Vi kan ikke tillate at han stikker nesa si i våre ting.
Bilkortesjen vil svinge til venstre på Elm Street.
-Våre folk er på plass. -Denne planen kommer ubeleilig.
Dette kan andre utnytte seg av.
Pappa?
Pokker.
Å, pokker.
Vi har blitt avslørt.
-Vi møtes på reservestedet. -Ja, sjef.
Fem...
Lila!
Hjelp meg!
Lila!
Hjelp...
Beskytt Nummer fem, koste hva det koste vil.
Bare hyggelig.
Å ja, din jævel.
Det er bare du og jeg. Vis meg hva du har.
Pappa.
Reggie. Hva venter du på? Vi må dra.
-Hvem var det? -Ingen av betydning.
-Var det ham? -Ja.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen