‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Sunt agentul special Willy Gibbs, FBI.
‎Trebuie să vorbesc cu Sissy.
‎Dna Cooper și băiatul au fost eliberați ‎în custodia dlui Cooper.
‎Numele de familie?
‎Hargreeves.
‎Ai vreun act care să ateste asta?
‎Permis de conducere, ‎certificat de naștere?
‎- Ești de pe aici? ‎- Nu.
‎Nu sunt sigură.
‎Nu ești sigură.
‎I-am spus celuilalt agent ‎că am amnezie după un accident.
‎Da, amnezie. Mi-au spus despre asta.
‎- Cum se manifestă? ‎- Nu-mi amintesc decât ultima lună.
‎Mai puțin numele.
‎Mai puțin numele meu.
‎Din câte îmi dau seama...
‎parcă ai picat din cer.
‎Bun venit în lumea mea!
‎„Vanya”.
‎- E un nume rusesc, nu? ‎- Nu sunt rusoaică.
‎Ai amnezie. De unde știi?
‎Sunt curios ‎cum de îți știi doar numele și prenumele.
‎Nu știu.
‎- Cum i-ai spulberat așa pe polițiști? ‎- Nu știu.
‎Ce cauți aici, în Dallas?
‎Nu știu!
‎Vorbești rusă.
‎- Eu nu... ‎- Minunat.
‎- Oi fi învățat puțină în copilărie. ‎- Puțină?
‎Cred că vorbești foarte bine.
‎Vreau să știu cum de o tânără
‎care spune că nu e rusoaică, ‎dar vorbește rusă,
‎lucrează ca bonă pentru un băiat nătâng ‎în mijlocul pustietății, în Texas?
‎Trebuie să dau un telefon. ‎Am dreptul ăsta, nu?
‎FBI acordă cea mai mare atenție
‎amenințării comuniste asupra țării.
‎Vreau răspunsuri, și doar adevărul.
‎Voi face orice ca să le obțin.
‎Nu pleci nicăieri ‎până nu aflu cine ești cu adevărat.
‎- Și acum? ‎- Nimic, Luther! Acceptă-ți sfârșitul.
‎- Ce? Dar Allison și Vanya? ‎- Dă-le naibii! Trebuiau să fie aici.
‎Și Diego?
‎E un tânăr responsabil, nu?
‎- Sigur au pățit ceva. ‎- La naiba cu Diego!
‎La naiba cu toți! ‎Mi-era mai bine singur în apocalipsă.
‎Termină, Cinci!
‎Știi ceva, Luther? ‎Fiecare frate să se descurce singur!
‎Ce zici de asta?
‎Cinci tocmai a devenit și mai răutăcios?
‎Klaus, du-te să vezi ce face Allison! ‎Asigură-te că e bine.
‎Adu-i pe ceilalți aici. ‎Eu mă ocup de Cinci.
‎Iar ție...
‎îți revoc privilegiile de posedare.
‎Nu regret nimic.
‎- Nu mai intra în mine! ‎- Nu regret nimic.
‎Stai departe!
‎Stai! Cinci, n-am evitat apocalipsa. ‎Ne trebuie alt plan.
‎Nu înțelegi, Luther? ‎S-a terminat, suntem ca și morți.
‎- Unde mergi? ‎- Merg să fac inimaginabilul.
‎Ce naiba tot spui?
‎- Speram să nu se ajungă la asta. ‎- La ce anume, Cinci?
‎Cinci!
‎La ce?
‎Cinci!
‎Iisuse! Ce naiba ne facem?
‎- Calmează-te, te rog. ‎- Să mă calmez?
‎Ai ucis un vânzător ambulant ‎în sufrageria noastră.
‎De fapt, fratele lui l-a ucis
‎și nu erau aici să vândă aspiratoare.
‎Avem un alb uriaș mort pe canapea.
‎Recunosc că nu dă bine.
‎Suntem terminați. Mișcarea e moartă.
‎- O să ajung pe scaunul electric. ‎- Ba nu!
‎Bine. Ușurel.
‎Ray, scuze că deranjez la ora asta...
‎- Klaus, nu e momentul potrivit. ‎- Îmi pare rău.
‎Allison!
‎Mi-am făcut griji. ‎Slavă Domnului că ești bine!
‎Ce s-a întâmplat? ‎Ați ținut lupte greco-romane aici?
‎Înțeleg.
‎O să fie una dintre serile acelea, nu?
‎Focul sau groapa?
‎Am auzit un zvon...
‎...că ți-ai ucis fratele.
‎ROCCO ȘI FAMILIA, INSTALAȚII
‎Lavandă.
‎- Glumești? ‎- Ai zis că-mi pot angaja propria echipă.
‎Nu mă refeream la el, fir-ar să fie!
‎Dacă vrei să-l angajezi ‎pe fratele știi-tu-cui, nu meriți insigna.
‎Eu trebuie să plec.
‎Ciocu' mic!
‎Trebuie să ai încredere în mine.
‎Gândești cu vaginul, scumpo. ‎Tipul nu merită.
‎Mamă!
‎Poate ți se pare șocant, ‎dar nu toată lumea te place.
‎Sună ridicol, dar continuă!
‎Ne trebuie oameni loiali nouă, ‎nu vechiului regim.
‎L-am văzut pe Diego în acțiune. ‎E mult mai bine antrenat ca ăștia.
‎De ce să nu-i folosim abilitățile?
‎Voi răspunde de el.
‎Fratele tău, Cinci, și eu...
‎avem o relație complicată.
‎Fratele meu e certat cu toată lumea, ‎inclusiv cu mine.
‎Să te întreb ceva.
‎Când ai un pistol la cap...
‎loialitatea ta e față de familie ‎sau față de principii?
‎Față de mine.
‎Nu aparțin nimănui.
‎Cu atât mai puțin Lilei.
‎Pot accepta asta.
‎Du-l la orientare și să completeze actele.
‎Dar...
‎Dacă tulbură apele fie și puțin...
‎o să-l omori cu mâna ta.
‎- S-a înțeles? ‎- Mersi, mamă.
‎Doamne!
‎Ce cauți aici?
‎Nu știu dacă aș putea spune... ‎ceva care să schimbe ce e evident deja.
‎Corect.
‎O nouă întrebare.
‎De ce faci asta?
‎Ești implicat în vreo mârșăvie?
‎Adesea. Te gândeai la ceva anume?
‎Îl știi pe bărbatul acela neîngrijit ‎de la consulat,
‎care ne-a urmărit cu băiețașul ăla?
‎- Își spune Diego. ‎- Da, el e.
‎El...
‎Crede că vrei să-i faci rău președintelui.
‎Înțeleg.
‎Crezi nebunii pe cuvânt, mai nou?
‎Nu contra cuvântului tău, ‎dar pozele astea...
‎sunt toate despre vizita de mâine ‎a președintelui.
‎Știi că sunt anumite aspecte ‎ale muncii mele pe care nu le discut.
‎Mereu ai respectat pragul acesta.
‎Nu trebuie să știu detaliile, Reggie.
‎Vreau doar să știu că nu ești implicat ‎în ceea ce cred eu.
‎De ce te temi de fapt, draga mea?
‎Sunt multe lucruri ‎pe care nu le înțeleg despre tine.
‎Aș putea spune la fel despre tine.
‎Vreau să-mi împart viața cu tine, Reggie.
‎Dar trebuie să știu că ești un om bun.
‎Vreau să știu ‎că nu i-ai face rău președintelui.
‎După cum am spus, ‎în viața mea sunt aspecte...
‎pe care nu le pot discuta.
‎Cândva...
‎sper să-ți împărtășesc totul.
‎Până atunci...
‎îți cer să ai încredere în mine.
‎Nu pot aștepta atât.
‎Îmi pare rău.
‎Cinci?
‎La naiba!
‎Cinci?
‎Ce faci?
‎Ești bine?
‎- Trebuie să mă hidratez. ‎- Să te hidratezi?
‎Ce faci cu pudra de talc?
‎Calmează mâncărimea.
‎Care mâncărime? Ce naiba se întâmplă?
‎Chiar ai un plan.
‎E o mișcare disperată,
‎dar, fiindcă frații noștri idioți ‎sunt incapabili
‎să respecte un termen simplu, ‎nu am de ales.
‎- În legătură cu ce? ‎- Trebuie să mă găsesc.
‎Am ajuns în Dallas acum 15 minute.
‎- Să-mi fac griji? ‎- Dacă îți amintești...
‎Comisia m-a trimis în 1963
‎să mă asigur că președintele e asasinat.
‎Deci eul tău bătrân e aici.
‎Întocmai.
‎Umblă prin Dallas?
‎Umblă cu o servietă ‎care ne-ar putea duce acasă.
‎Doamne! Cinci, ești genial.
‎Însă există două probleme majore ‎cu acest plan.
‎Unu: sunt un asasin antrenat,
‎probabil cel mai periculos ‎din continuumul spațiu-timp.
‎După cum mă știu, ‎nu o să mă bucur să mă văd.
‎Doi, iar asta e buba cea mare...
‎Nu ar trebui să exiști în același timp ‎în preajma celuilalt eu.
‎- Efectele secundare pot fi dezastruoase. ‎- Ce efecte secundare?
‎Conform manualului Comisiei, ‎capitolul 27, secția 3b,
‎cele șapte etape ‎ale psihozei paradoxale sunt...
‎Unu: negarea.
‎Doi: mâncărimi. ‎Trei: sete și incontinență.
‎Patru: flatulență. Cinci: paranoia acută.
‎Șase: transpirație excesivă. Și șapte...
‎Furie ucigașă.
‎- Furie ucigașă? ‎- Da.
‎Poate nu e o idee foarte bună.
‎Merg la disperare. ‎Dar ce altă opțiune avem, Luther?
‎Deja pari cam agitat, cinstit să fiu.
‎Am nevoie să mă ajuți cu asta.
‎Îmi trebuie un observator.
‎- Un observator? ‎- Da.
‎Un fel de partener?
‎În caz că psihoza devine prea intensă, ‎trebuie să mă ții concentrat.
‎Deci, orice s-ar petrece sau aș spune...
‎ne trebuie servieta.
‎- Bine? ‎- Bine.
‎Bine.
‎- Hai, Luther! ‎- Da.
‎O interoghează acum?
‎Mulțumesc. Da.
‎La revedere!
‎Era fratele meu.
‎Sper că i-ai mulțumit ‎că era să mă aresteze.
‎Zice că am avut dreptate.
‎În legătură cu ce?
‎Agenții FBI cred că Vanya e agent KGB.
‎E imposibil.
‎Ne-a păcălit pe amândoi.
‎Nu e nicio rușine.
‎Oricine ar fi, nu e cine pretindea că e.
‎Nu e vina ta.
‎Te-a dus de nas.
‎Pentru asta sunt antrenați ‎ticăloșii ăștia comuniști.
‎Profită de slăbiciunile noastre.
‎Ne dezbină.
‎Nu-i lăsăm să câștige.
‎Ce ar căuta un agent rus la o fermă?
‎Cine știe? Poate se ascundea.
‎Nu știm imaginea de ansamblu.
‎Uite...
‎Cred că ar trebui să discuți ‎cu părintele Moore.
‎Carl...
‎Trebuie să rezolvăm problema asta.
‎Apoi o să facem o călătorie.
‎Undeva departe de aici.
‎Ar fi drăguț, nu?
‎Harlan are nevoie de familie...
‎nu de o bonă.
‎Vanya, trezește-te! Deschide ochii!
‎Am câteva întrebări pentru tine.
‎O să se termine repede.
‎- Ce-mi faceți? ‎- Dacă mai miști, o să regreți.
‎Vezi? A fost cea mai redusă intensitate. ‎Apoi doar crește.
‎DIETILAMIDA ACIDULUI LISERGIC (LSD)
‎- Ce-i aia? ‎- Relaxează-te.
‎Ce-i aia?
‎Nu te zbate. Lasă să-și facă efectul, ‎altfel vei avea o experiență foarte urâtă.
‎Să începem cu o întrebare simplă.
‎Cine ești?
‎Numărul Șapte.
‎Numărul Șapte!
‎Ai întârziat la cină.
‎Așază-te!
‎Haide, Vanya, cine ești cu adevărat?
‎De unde ai venit?
‎Iată-mă!
‎- De ce nu luăm servieta și fugim? ‎- Nu aș permite așa ceva.
‎- Protejăm servietele cu prețul vieții. ‎- Corect.
‎Iar paradoxul creează complicații.
‎Îmi risc viața ‎doar fiind în același loc cu mine.
‎- Cum adică? ‎- Fii pe fază!
‎Dacă bătrânul nu se întoarce în 2019, ‎cum ar trebui, totul se destramă.
‎Eu încetez să exist. Pricepi?
‎Pricep.
‎Cea mai bună soluție e ‎să discutăm rațional.
‎Adică... sunt sigur că va înțelege.
‎Crede-mă!
‎Mă cunosc mai bine...
‎decât mă cunosc.
‎Te-ai scărpinat pe gât.
‎- E etapa a doua. ‎- Nu m-am scărpinat.
‎- Negarea e prima etapă. ‎- N-am nimic!
‎- Să ne concentrăm, bine? ‎- Stai!
‎- Ce e? ‎- Mai bine merg eu.
‎- De ce? ‎- O să-l sperii.
‎O s-o ia razna dacă dă ochii ‎cu clona lui micuță.
‎Lasă-mă să sparg gheața.
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Cinci.
‎Cum mi-ai spus, uriașule?
‎Sunt eu.
‎Numărul Unu.
‎Luther.
‎- Cum ai...? ‎- E-n regulă.
‎Totul e bine. Pot să-ți explic.
‎Dar, mai întâi, ‎îți voi prezenta pe cineva.
‎Promite-mi că nu intri în panică.
‎- Despre ce naiba vorbești? ‎- Nu intra în panică!
‎Fără panică!
‎Bine.
‎Salutare, umbră veche!
‎Locul e imens. Nu te pierde!
‎Sau ce? O să mă ucizi?
‎Încă ești supărat, smiorcăitule?
‎Nu, îmi place să fiu drogat, răpit ‎și amenințat cu moartea.
‎Să ne asigurăm ‎că ești un agent cât mai bun
‎și nimeni nu trebuie să-și facă griji.
‎- Trebuie să plec, Lila. ‎- Calmează-te!
‎- Nu am timp pentru asta. ‎- Avem tot timpul din lume.
‎Cronologia este viața voastră.
‎- Ce faceți aici? ‎- Asta e partea cea mai bună.
‎Protejăm cronologia.
‎Știi chestiile ‎cu supereroul lup singuratic?
‎E nimica toată prin comparație.
‎Stai așa! Deci Comisia controlează timpul?
‎Totul?
‎Mai degrabă păstrăm cronologia corectă, ‎dar, pe scurt, da.
‎Cum naiba faceți asta?
‎Hai să-ți arăt!
‎- Las un recrut nou. ‎- Bun venit la orientare!
‎Ia asta!
‎Stai așa!
‎Deschide pachetul de bun venit și ia loc! ‎Voi răspunde la întrebări după prezentare.
‎- Cât durează? ‎- Pune curul jos!
‎Un mâine mai bun vine ‎după un azi corespunzător.
‎Am nevoie ca asta să meargă.
‎Nu da chix!
‎Bine, pa!
‎Salutare! Eu sunt Domnul Servietă. ‎Dacă urmăriți prezentarea aceasta,
‎înseamnă că ați luat cea mai bună decizie ‎în viață: să vă alăturați Comisiei.
‎În următoarele 90 de minute, ‎mă voi strădui să vă prezint locul.
‎Ne vom distra împreună.
‎La Comisie, veți avea ‎multe oportunități în carieră.
‎CAFEA GRATIS! GOGOȘI!
‎Care departament vi se va potrivi?
‎Analiștii ne oferă informații.
‎Agenții ne țin în siguranță.
‎Operatorii Tabloului de control infinit ‎sunt fundația activității noastre.
‎În aceste încăperi, ‎monitorizăm întreaga cronologie
‎și raportăm toate anomaliile,
‎păstrând integritatea axei temporale.
‎Indiferent de abilități, educație ‎sau toleranță la ambiguități morale,
‎Comisia vă pune la dispoziție ‎o carieră palpitantă.
‎Să începem cu sala tuburilor.
‎PRIMUL PREȘEDINTE IRLANDEZ AL AMERICII
‎Ia ziceți...
‎E plăcut, nu?
‎Cum stăm toți trei împreună aici.
‎- Nu. ‎- Nu.
‎Explicați-mi cum de stau la bere ‎cu eul meu mai tânăr.
‎Mai în vârstă, de fapt.
‎Sunt tu, dar cu 14 zile mai în vârstă.
‎Am și păr pubian mai deștept.
‎- Cum e posibil? ‎- Îți explic.
‎Peste o oră, pe dealul înierbat, ‎înainte să fie asasinat președintele,
‎încalci contractul cu Comisia.
‎Știu că deja te gândești la asta.
‎În toți anii ăia de apocalipsă, ‎ne-am făcut griji pentru familie.
‎Azi vei lua măsuri.
‎Azi vei încerca să călătorești în timp ‎până în 2019.
‎Însă vei greși saltul ‎și vei sfârși în corpul ăsta minuscul,
‎rămânând veșnic mic și puber.
‎Bine.
‎Să zicem că te cred. ‎Ar trebui să nu fac saltul?
‎Nu. Trebuie.
‎Dacă nu faci saltul, eu nu mai exist.
‎Dar trebuie să faci saltul corect.
‎- Continuă! ‎- Am greșit calculele prima dată.
‎Așa am ajuns în corpul ăsta.
‎Dar acum știu calculul corect.
‎Spune-mi!
‎Îți spun cu plăcere,
‎în schimbul servietei ‎pe care o ții sub masă.
‎Deci tu te întorci cu 2019, ‎după cum plănuiești,
‎dar cu calculele corecte, ‎deci rămâi bărbat adult.
‎În schimb, noi primim servieta ‎de care nu mai ai nevoie.
‎Cronologia este reparată ‎iar paradoxul, rezolvat.
‎Toți trăim fericiți ‎până la adânci bătrâneți.
‎E mult dintr-o dată.
‎Ce părere ai?
‎Cred... că mă duc la budă.
‎În afară de transpirația de pe frunte,
‎a mers binișor, nu?
‎Nu, e ceva...
‎- Ceva mi se pare suspect. ‎- Cum adică?
‎N-am încredere în el.
‎Dar ești tu.
‎Exact.
‎Un spațiu de lucru curat ‎e un spațiu de lucru fericit.
‎TABLOUL DE CONTROL INFINIT 2589 ‎DOAR PERSONAL AUTORIZAT
‎Bingo! Tabloul de control infinit.
‎Așa!
‎Cât de greu poate fi?
‎EROARE DE SISTEM
‎Te rog, nu-mi face rău!
‎- Cine naiba ești? ‎- Herb. Sunt analist.
‎Eu sunt Diego. Am un cuțit.
‎Da, văd. E foarte lucios.
‎Respiră!
‎E o onoare, dle Hargreeves.
‎- Mă cunoști? ‎- Toată lumea te cunoaște.
‎Ești Numărul Doi, o legendă vie.
‎- Serios? ‎- Dle Hargreeves, n-ai voie aici.
‎Așa se vorbește cu o legendă vie?
‎Știi cum funcționează?
‎- Da, sunt autorizat să-l operez. ‎- Bine.
‎Caută o dată. 22 noiembrie 1963, ‎când e asasinat JFK.
‎Folosirea neautorizată este o încălcare ‎a protocolului 67D...
‎Nu fi așa de încuiat!
‎Nu înțelegi.
‎- ‎S-a dat un ‎coup d'état. ‎- ‎Ce?
‎- Un Cadillac? ‎- Nu.
‎Supraveghetoarea a ocupat Comisia.
‎Locul s-a dus naibii și dispar oameni.
‎Ne-ar ucide pe amândoi.
‎Dă-i drumul, înainte să ne prindă.
‎Arunci un ochi și pleci.
‎Fratele meu!
‎Să vedem...
‎Nu! De ce ai face așa ceva? Urât.
‎Nu strica cronologia. Asta e o regulă ‎pe care intenționez s-o respect.
‎Asta intră aici...
‎Așa.
‎Să vedem.
‎Dallas. 22 noiembrie 1963.
‎- Asta e. Înainte de asasinat. ‎- Asasinat?
‎Fii atent! ‎Președintele ia curba spre Dealey Plaza.
‎După ce virează pe strada Elm, ‎vor deschide focul.
‎- Ce dracu' e aia? ‎- Clădirea FBI.
‎De ce a explodat?
‎- Asta nu trebuia să se întâmple? ‎- Nu.
‎Pleacă mai departe. Nu l-au ucis?
‎Sfinte Sisoe!
‎Asta e ‎no bueno.
‎Nu a fost un foc de armă, ci o explozie. ‎Am auzit-o pe filmarea Frankel.
‎...sovieticii neagă implicarea ‎în atacul de la Dealey Plaza.
‎Moscova promite un răspuns dur ‎în urma atacurilor americane.
‎Anchorage a fost nimicit ‎de amenințarea roșie!
‎Lumea se pregătește ‎pentru războiul nuclear.
‎Cetățenii...
‎- Asta voia Hazel să ne spună. ‎- Hazel?
‎Asta provoacă apocalipsa. ‎Ai altă cameră pe clădirea FBI?
‎Uite aici!
‎Și...
‎Vanya.
‎Vanya e bomba.
‎Vanya chiar e bomba.
‎Întotdeauna va fi bomba.
‎Trebuie să mă întorc la Dallas, urgent.
‎Ne trebuie ‎La Résistance.
‎Îți bați joc de mine?
‎Nu părem cine știe ce, ‎dar suntem descurcăreți.
‎- Nu te pui cu gestiunea cazurilor. ‎- Pe loc repaus, Dot!
‎Scuze.
‎E o pierdere de timp.
‎Crede-mă!
‎Atunci de ce-l țineai ‎când te-am găsit mort?
‎Habar n-am. Dar nu proprietarul lui ‎a sfârșit lumea, ci Vanya.
‎- Micuța Vanya? ‎- Da.
‎E mai puternică decât toți la un loc.
‎Era supărată că ne-am purtat urât cu ea.
‎Așa că a distrus Luna ‎și a pus capăt lumii.
‎Înțeleg.
‎- Da. ‎- E perfect.
‎Acum știm ce se va întâmpla.
‎Da, dar s-a întâmplat deja.
‎Nu gândi, doar ascultă!
‎Lasă planul mucosului! E prea complicat.
‎Un plan mult mai bun e ‎ca noi să călătorim în 2019.
‎Ne împăcăm cu Vanya ‎și gata, o împiedicăm să distrugă lumea.
‎De fapt...
‎- Nu e rău, nu? ‎- Nu.
‎Dar Cinci? Adică tu.
‎- Adică tu, cel tânăr. ‎- Nu sunt eu.
‎E o copie prepuberală, ‎alterată de un salt nereușit.
‎- E prea târziu pentru el. ‎- Prea târziu?
‎Psihoza paradoxală. ‎Mai bine îl scutim de suferință.
‎Ce?
‎- Vrei să-l omori? ‎- Nu judeci corect. Nu ucidem pe nimeni.
‎Uită-te la mine! ‎Eu sunt Cinci și voi fi în viață.
‎Doar vom elimina o clonă mutantă.
‎Amputăm un sfârc vestigial.
‎Așteaptă!
‎Sigur nu ai și tu psihoză paradoxală?
‎Mă simt colosal.
‎Totul e bine?
‎- Da. ‎- Ne-am înțeles.
‎Să ne grăbim. Kennedy e pe drum.
‎A rămas mai puțin de o oră.
‎- De ce ești brusc așa de nerăbdător? ‎- Calmează-te!
‎Devii paranoic.
‎Zău?
‎Să mergem!
‎Va începe să vorbească în curând.
‎Vanya, nu ai de ales ‎decât să vorbești cu noi.
‎Cine e intermediarul tău? Răspunde-mi!
‎- Poftim? ‎- Așteptăm cu toții.
‎- Ce anume? ‎- Răspunsul.
‎Nu înțeleg.
‎Deci nu ești pregătită?
‎- Pentru ce? ‎- Nu e vina ei.
‎S-a lovit la cap. Nu-și amintește.
‎S-a supraîncălzit, și-a golit mintea.
‎E leneșă. N-a învățat.
‎- Nu e adevărat. ‎- Poate s-a prefăcut până acum.
‎- Încă nu e pregătită. ‎- Vă înșelați cu toții.
‎Numărul Șapte alege ‎să nu-și amintească.
‎Mamă?
‎Ești bine?
‎Sigur că da.
‎De ce nu aș fi?
‎S-a întâmplat ceva?
‎- Nu mi-e foame. ‎- Gustă!
‎- Te va ajuta să-ți amintești. ‎- ‎...să-ți amintești.
‎Vanya, ce faci în Dallas?
‎Dacă mă ignori, o s-o pățești.
‎Te vom face să vorbești.
‎Numărul Șapte!
‎Fie îți amintești, ‎fie mergi în cameră fără desert!
‎Ce se întâmplă cu luminile?
‎Nu reacționează. Hai s-o motivăm.
‎Ai venit să-l omori pe președinte?
‎- De ce sunt oamenii mai grei după ce mor? ‎- Ai mai făcut asta?
‎Da.
‎Cum a fost când te-am posedat?
‎Parcă am făcut sex ‎cu un frate Baldwin mai puțin cunoscut.
‎Îl simți că-și face treaba, dar îți pasă?
‎De ce? Cum a fost să controlezi ‎mașina asta sexy?
‎Parcă nu aveam piele,
‎dar tot voiam să ating totul.
‎Da...
‎Acum. Unu, doi...
‎Grozav! Sunteți amândoi aici. Să plecăm!
‎Diego! Iisuse!
‎Ia te uită! Numărul Doi, Trei și Patru! ‎Mai că avem chinta regală prezentă.
‎Ray, el e celălalt frate al meu, Diego.
‎Salutare! Scuze că am apărut din senin.
‎Cine e tipul ăsta?
‎- Herb. E coleg cu Cinci la Comisie. ‎- La Comisie?
‎Noi monitorizăm ‎și menținem continuumul spațiu-timp.
‎- Bine. ‎- Pe bune. Am fost acolo.
‎E marfă. Am văzut cronologia ‎și știu ce provoacă apocalipsa.
‎Vanya.
‎Poftim? Cum?
‎Va arunca în aer clădirea FBI ‎când va trece președintele, peste o oră.
‎Trebuie s-o găsim și s-o oprim.
‎- Vanya îl omoară pe președinte? ‎- Nu.
‎Explozia îl face pe Kennedy să fugă, ‎așa că supraviețuiește.
‎Apoi el și restul lumii dau vina pe Rusia.
‎El atacă, ei ripostează.
‎Apoi plouă cu bombe nucleare.
‎- Bine... ‎- Frățioare!
‎Ray, iubitule.
‎- Ești bine? ‎- Nu, deloc.
‎Ăsta se teleportează în sufragerie ‎cu încă un frate de-ai tăi
‎și spune că vrea să-ți împiedice sora ‎să distrugă o clădire.
‎- Și am un cadavru în covorul preferat. ‎- Bine. Se poate? Ray.
‎Se poate curăța.
‎Oferim servicii de înlăturare cadavre.
‎Te iubesc, Raymond Chestnut.
‎Îmi doresc să fi avut timp ‎pentru căderea nervoasă pe care o meriți.
‎Dar trebuie să pleci.
‎Trebuie să plec.
‎Unde e noul recrut? ‎Cel care arată ca un om al peșterii.
‎Habar nu am, îmi pare rău.
‎Loialitatea nu este o alegere. ‎Este un stil de viață.
‎Vanya, nu vreau să-ți mai fac asta.
‎Dar am o responsabilitate față de cetățeni ‎și trebuie să aflu cine ești.
‎Mănâncă! Se răcește.
‎- Nu vreau. ‎- Dar nu te poți preface că nu există.
‎- Nu mă prefac. ‎- Ba sigur că da.
‎Alegi să trăiești într-o fantezie, ‎unde nu trebuie să înfrunți ceea ce ești.
‎În loc să dai piept cu problemele,
‎alegi să te ascunzi în viețile altora.
‎O viață ordinară la o fermă ordinară.
‎Nu asta îți este menit.
‎Sper s-o găsim pe Vanya.
‎Nu-ți mai poți nega adevăratul sine, ‎chiar dacă ți-e frică.
‎- Nu mi-e. ‎- Mănâncă!
‎Încă o gură și poți pleca.
‎- Ce naiba se întâmplă? ‎- Trebuie s-o oprim!
‎Trebuie lichidată.
‎Încerc!
‎Cum de e încă în viață?
‎Îmi amintesc.
‎Am o întrebare.
‎- De cine încercăm s-o salvăm pe Vanya? ‎- De FBI!
‎Dar ei sunt una cu tavanul acum. ‎De ce nu s-a oprit Vanya?
‎Subtitrarea: Șerban Dudău