BÍLÝ LOTOS II. 2. díl
- Dobré ráno. - Prosím?
- Dobré ráno. - Jo. Dobré ráno.
Zlato. Brní mě ruka.
Ethane?
Miláčku.
Jsi v pořádku?
Jo. Je mi fajn.
Patrizio, tvoje místo je venku.
Alessandro, nemůžu uvěřit, že piješ kafe.
- Dobré ráno, Valentino. - Dobré ráno.
Vážně, Rocco?
Honem. Všichni se dejte do práce.
Bože!
To je nádherný výhled!
Říkám si, jestli odtud někdy někdo skočil.
Přinesu talíř.
Kruci, nemám s sebou kolečkové brusle.
Ahoj.
- Můžu si sem sednout? - Jo, jasně.
Nebo tam.
- Jsi v pohodě? - Jo. Jenom...
Moje šéfka je...
Kruci.
Ještě že to nebylo sklo.
Jo.
Mám jen dvě ruce.
Určitě vám někdo přijde pomoct.
Omlouvám se. Já jsem jen...
Nemáte Oreo dort?
Harper!
Ahoj!
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
Kde máš muže?
Vstává hrozně brzo a chodí běhat.
Takže mám smůlu.
Cože? Já ho nenávidím.
- Musím víc sportovat. - Tady jsme!
Dobré ráno.
- To je můj táta, Dominic. - Zdravím.
- Dědo, včera jsi Portiu viděl. - Zdravím.
Vážně?
Ano, viděla jsem vás upadnout u bazénu.
Musejí ty spáry vyplnit.
Tohle je pětihvězdičkový hotel a je to velmi nebezpečné.
Přineste nám menu a kávu.
- Nespal jsi dobře? - Spal jsem strašně.
Já jsem spal fantasticky a jsem naprosto svěží. Žádný jet lag.
Albie říkal, že jste přijeli poznat své sicilské kořeny.
To zní jako zábavná pánská jízda.
Neměla to být pánská jízda.
Pořád nechápu, proč tu není Abby.
Já jsem ti to přece vysvětlil.
Zlobí se tak, že si nechá ujít
jedinečnou rodinnou cestu na Sicílii?
Zlobí se tak. A nechme toho.
Co je? Chce se rozvést? To nemůže udělat.
Ano, může. Proč by nemohla?
Jak dlouho jste spolu? 25 let? To jí nesmíš dovolit.
Nezáleží to na mně, tati.
Mám jí zavolat? Promluvím s ní. Vysvětlím jí to.
Nechci, abys jí volal, a tohle ničemu nepomůže.
Můžeme toho nechat?
Moje žena loni zemřela.
- To ne. - Ano, byla moc nemocná.
Byli jsme manželé 53 let. Moje životní láska.
Dominicova matka. Báječná žena.
A rozhodně by si nenechala ujít rodinnou cestu na Sicílii.
Ať bych udělal cokoliv. I kdybych podpálil dům.
Víte co? Asi zkusím švédský stůl.
Děláte si srandu? To je blbost!
Já jsem vyplnil ten blbej formulář.
Mluvil jsem asi se třemi lidmi. A po tom všem
mi pošlete kufr zpátky do New Yorku?
Cameron vydrží hodně. Ale pak zničehonic
hrozně vybuchne. Začne vyvádět.
Je to legrační.
Ne. Já nechci voucher. Chci svoje oblečení!
- Křičí někdy i na tebe? - Ne.
Nikdy se nehádáme.
- To je hezký. - Jo.
Ještě jsem nepoznala pár, co se nehádá.
Kvůli čemu bychom se taky hádali, ne?
Páni.
Co říkali?
Poslali mi kufr zpátky do New Yorku. Zatracený géniové.
Ne.
Aspoň se neztratil.
Koupíš si pár nových věcí. Bude to fajn.
Neschopnost mě hrozně vytáčí.
Zrovna jsem říkala Harper, že se nikdy nehádáme.
Protože jsi v podstatě dokonalá.
A když se neshodneme, prostě ustoupíš.
Přesně tak. Šťastná žena, šťastný život.
Vezmu si to do pokoje.
My už jsme taky dojedli, ne?
- Ano, půjdeme s tebou. - Fajn.
Bezva.
Náš první den na Sicílii. Co chceš dělat?
Cokoliv chceš.
Můj vysněný den v Itálii je...
Zaprvé.
Chci vypadat jako Monica Vittiová.
Pak muž ve velmi těsném obleku
přijde a zapálí mi cigaretu.
A chutná hrozně dobře.
Pak mě vezme na výlet na své Vespě.
Chceš, abych si vypůjčil Vespu?
Při západu slunce zajedeme na pobřeží,
na nějaké hrozně romantické místo.
A pak vypijeme spoustu aperitivů.
A sníme velký talíř těstovin s obřími mušlemi.
Jsme hrozně šik a šťastní...
- Krásní. - Dobře. To mi přijde fajn.
- Vážně? - Jistě. Cokoliv chceš.
Tohle je tvůj den.
Takže vaše šéfka vás tady nechce?
Poslyšte. Nemůžete přijet na Sicílii a sedět ve svém pokoji.
To je protizákonné.
Já vím. Souhlasím. Je to hrozný.
Půjdeme do řeckého amfiteátru. Měla byste jít s námi.
Ne. Je to rodinná cesta. Je to vaše věc.
Vůbec ne. Když s námi bude mladá, krásná žena,
všichni budeme zdvořilejší a veselejší.
Jistě. Ano. Měla bys jít taky.
- Viď? - Ano. Rozhodně.
-Řekněte ano. - Ano.
Půjdu.
Půjdeme mu nakoupit oblečení.
Sejdeme se asi za dvě hodiny?
- Jasně. Napište. - Ahoj.
Ahoj.
Ahoj. Co se děje?
- Co ta erekce? - Jo, férová otázka.
Masturboval jsem.
Proč?
Já nevím. Endorfiny?
Víš, že jsem po běhání nadrženej.
Nemohl jsi počkat, až se vrátím do pokoje?
Byla jsem pryč čtvrt hodiny. Měla jsem jen croissant.
Nemáš ráda ranní sex.
- Cože? Nevadí mi. - Vážně?
Nejsi ranní člověk.
Neprobouzím se s erekcí, to je fakt.
Prostě jsem se o to chtěl postarat sám, dobře?
- A povedlo se? - Ne, ale to nevadí.
- Chceš pomoct? - Teď?
- Jo. - Ne, to je dobrý.
Můžem to dělat později. O nic nejde.
Daphne a Cameron se nehádají.
- Jak to víš? -Řekli mi to.
Když se nehádáš, tak nemáš skutečný vztah.
My se hádáme, máme spory,
ale jen proto, že o všem mluvíme.
Jsme upřímní. Oni se chovají jako na líbánkách.
Pořád se muchlují. Je to blbost. Není to skutečný.
Tohle děláš s některými lidmi. Snažíš se
najít na nich chyby, ve srovnání se sebou.
Cože?
Možná je to způsob, jak se utěšuješ,
když se cítíš ohrožená.
- Necítím se jimi ohrožená. - S Carmen to nikdy neděláš.
S Carmen? Naší hospodyní?
Pořád říkáš: "Božínku. Miluju Carmen. Je tak milá."
Je milá. Je to milá stará paní.
Neohrožuje tě, takže nevidíš ty ostatní věci.
Prostě může být jen Carmen. Milá stará paní.
Všichni se srovnávají s ostatními lidmi, Ethane.
Proč mě kritizuješ za něco, co dělají všichni?
Jen poukazuju na tvou vlastnost. Ty mi to děláš pořád.
- Proč se jimi cítíš ohrožená? - Necítím.
Zdá se, že cítíš.
Prostě tohle jsou lidi,
s kterými se teď budeme stýkat?
Lidi, co mluví jen o hotelech, kde bydleli?
- Takže jsi snob? - Já že jsem snob? Oni jsou snobi.
Všichni jsme nějakým způsobem snobi.
Jenom říkám, že podle mě máme dobrý vztah.
Ale už to nezopakuju.
Souhlasím.
Hej, Harper.
Souhlasím. Stoprocentně.
Všichni to dělají, Ethane.
Oni mě teď určitě pomlouvají.
Říkají, že jsem mrcha, že si zasloužíš někoho lepšího.
Pojď sem, krásko! Pojď k taťkovi!
Ano, ano, ano.
Krásko!
Nádhera!
Líbí se ti?
Nechci si koupit ty šaty, Mio.
Chci si koupit celý obchod.
A víš, co udělám nejdřív?
Vyhodíš tuhle mrchu.
Mrcho, máš padáka.
Sbohem, mrcho!
Poslyš. Tak jaký byl?
Jaký byl?
Byl nervózní.
Ale líbila jsem se mu. Budu jeho holka na celý týden.
-Řekla jsem mu o tobě. - Ne!
Ano. A že nám v hotelu dělají potíže.
Řekl, že s nimi promluví.
Stejně už mě tam nepustí.
- Když jsem ho polila drinkem. - Mio!
- Co moje pověst? - Co je s tvou pověstí?
Jdeme. Představím tě.
Určitě zvládneš jít pěšky? Možná bychom si měli vzít taxík.
Řekla, že je to na konci promenády.
Jestli jsem mrzák, nikdo mi to neřekl.
Poslyšte, musím si rychle zavolat.
Běžte napřed, já vás doženu.
- Dobře. Tati, je to tudy. - Fajn.
Pane Di Grasso. Dobré ráno.
Zdravím. Jen vás chci informovat, že tady moje kamarádky...
- Lucia. - Lucia...
- Mia. - A Mia, jsou moje blízké přítelkyně.
Jsou to vaše blízké přítelkyně? Dobře.
Ano, a budou u mě tento týden na návštěvě.
Možná pár nocí. Nejsem si jistý.
Ale zdá se, že mají problém dostat se do hotelu.
Takže kdybyste jim mohla zajistit přístup,
bylo by to skvělé.
Ano. Budu muset připsat jejich jména na váš pokoj,
protože do hotelu smí pouze hosté.
Dobře. Tak to udělejte.
Mám připsat obě jejich jména na váš pokoj?
Jistě.
Bohužel je tu malý problém, protože váš pokoj byl rezervován
pouze pro dva hosty.
Pokud jste tři, bude to za příplatek.
- Vážně? - Mrzí mě to.
Musíme vám naúčtovat přidání lůžka navíc.
Ne, nepotřebujeme lůžko navíc.
Všichni budete spát v jedné posteli?
Ne. Budou přicházet a odcházet. Víte, jsou odtud.
Jsou to mé místní přítelkyně.
Přijdou a odejdou. Chápu.
Co třeba tohle? Napište Luciu na můj pokoj
a Miu napište na otcův pokoj.
Takže bude spát s vaším otcem.
Ne. Nebude tady bydlet.
Nebudou tady bydlet. Budou mě jen navštěvovat.
A já doufám, že je pustíte dovnitř.
- Není to tak složité, že ne? - Není.
- Ne. - Dobře.
- Ano, zapíšu jejich jména. - Takže jsme domluvení?
- Ano. - Děkuju.
- Budou tu vítány. - Děkuju.
- Vítám vás. - Děkuju.
Děkuju.
Poslyš. Nechovejte se tak, abych toho litoval.
Jistě.
Dejte si jídlo, dejte si víno, ale nepřehánějte to.
Ne, ne, ne. Nebudeme to přehánět.
Kromě toho, jsem tu se svým otcem a synem.
Nemůžu se s vámi ukazovat. Je to jasné?
- Ano, chápu. - Uvidíme se večer.
- Ahoj. - Ahoj.
Takže, dostaneme klíče od našich pokojů?
Ano, ale buďte rozumné. Tohle je pětihvězdičkový hotel.
Chovejte se...
Ty jsi obchodnice, ne?
Proto vznikly hotely.
Aby vydělávaly na holkách, jako jsme my.
Nebuď naivní.
- Děkuju. - Není zač.
- Benátky jsou úžasné. - Milujeme Benátky.
A ty hotely! Cam miluje Cipriani.
Miluju ho.
Kvůli plavbě lodí lagunou do města.
Super. To je život, zlato. To je život.
Ano. Ale jestli tam pojedete,
musíte bydlet v Amanu, věřte mi.
Brečela jsem, když jsem viděla výhled z pokoje.
A bydlí tam princezna. Je to něčí dům.
Je to šílený. Evropští aristokrati nemají vůbec žádné peníze.
- Jo. - Nedělám si srandu.
Mají všechny ty paláce, a žádný prachy.
- Jo. A jsou tak arogantní. - Ano, jsou arogantní.
Jo.
Můžeme ty paláce koupit, a oni se k nám chovají...
Jako k hmyzu. Jako k odpornému hmyzu.
- To je legrační. - Jo.
Takže vy jste nejeli na líbánky do Benátek?
- Kam jste jeli? - Jeli jsme do Portorika.
Harper tam má půlku rodiny.
Jistě. Ovšem. Jsi napůl Portoričanka.
Ano.
- Jaké je Portoriko? - Je úžasné.
- Je krásné. - Jo? Super.
Měli bychom tam jet. Rozhodně bychom tam měli jet.
Nikdy jsme se o to nezajímali, ale měli bychom.
Rozhodně.
Je to součást Ameriky, ale není to stát.
- Správně. - Je to...
- Teritorium. - Přesně tak. Teritorium.
Měli byste tam jet. Kdybyste chtěli vyrazit,
můžete bydlet u mé rodiny v San Juanu.
- To bychom rádi. - To je moc milý.
- Mio, moc ti to sluší. - Tobě taky.
- Utratily jsme moc? - Ne. Ten chlap je pracháč.
Počkejte! Potřebuju podpis!
Pokoj 148. Lucia Grecová.
Řekli jsme, že ne.
Proč jsi jí pronajal Vespu?
- Podepsala podmínky? - Bude mi zle.
Víš co? Musíš na té fotce být.
- Ne. Nemusím. - Ano. Musíš tam být.
Rozhodně. Nikdy nenosíš hezké obleky.
Pořád jsi ve spodním prádle.
- Ahoj! - Zdravím!
Můžete nás vyfotit na Vespě?
Jistě.
Vy jste tak růžová.
Hádejte, kdo jsem. Sledujte.
- Prasátko Peppa. - Jsem Monica Vittiová.
Monica Vittiová je mrtvá, ale ano.
Počkej. Ještě jednu se zavřenou pusou.
Moc sexy. Skvělé.
Skvělé, Monico.
- Děkuju. - Nemáte zač.
Určitě nepotřebujete auto?
Ne, tohle je italský sen.
Ano, ale silnice jsou nebezpečné.
Ano, ale my...
Víte, sicilští řidiči...
- Tohle je normální velikost Vespy? - Ano, normální velikost.
Dobře.
Páni. Vodní skútry.
To je skvělý. Musíme to zkusit.
Daph, projedeme se podél pobřeží?
Ne, díky.
Ethane, a co ty? Chce se ti?
Já nevím, možná.
No jasně. Na něco takovýho potřebuješ motorický schopnosti.
Co to má znamenat?
Dělám si srandu.
Takže... Nepříjemná otázka.
- Líbí se vám být bohatí? - Camerone, prosím tě.
Co je? Obrovský prachy, ne?
Vlastně se nic moc nezměnilo.
Ale je hezké mít možnost pomáhat lidem.
Jo.
Pomáhat rodičům Harper, mé sestře.
Ano, my nejsme moc materialističtí.
Vážně?
Harper uvažuje o tom, že založí malou nadaci.
Hezký.
Ano, spolupracuju s Hispánskou federací.
Bezva.
My teď podporujeme hodně charit.
Někdy, když to přeženu s pitím,
ráno se probudím a dojde mi, že jsem utratila spoustu peněz.
- Jo. - Vážně spoustu peněz.
Všechny peníze.
Dám si víno a pak projíždím sítě.
Když vidím třeba opuštěné děti nebo miminka,
týraná zvířata, nesnesu to.
Lidi jsou tak strašný.
Jo.
Všichni nejsme materialističtí zmetci.
Ať si myslíš cokoliv.
Já si to nemyslím.
Ne.
Nemyslím si to.
Jdu si zaplavat.
Užij si to!
Řekl jsem něco?
Taky si jdu zaplavat.
Panebože.
To je výhled! Asi se posadím.
Jste v pořádku, Berte? Chcete se napít vody?
Byla to dlouhá procházka, tati. Vedl sis skvěle.
To je láva. Ze sopky.
Děkuju, Caro.
Portia, dědo. Jmenuje se Portia.
Cara je moje vnučka.
Měla by tady být.
Proč tady není?
Tati, kolikrát o tom budeme mluvit?
Je to moje vnučka a já jsem ji tady chtěl mít.
Je mi to líto.
Můžeš jí vyložit svou lítost, až ji uvidíš.
Co jsi vlastně provedl? Je to tak hrozné?
- Sakra. - Dědo, prosím tě.
Fajn.
Jsme na Sicílii. Není to neuvěřitelné?
Je to tak staré.
Je těžké to pochopit.
Hádés znásilnil Persefonu tady, na Sicílii.
Trhala květiny, a on vyrazil ze země.
- Znásilnil ji a... - Stačí, dědo.
Bylo to tak. Znásilnil ji.
A pak ji zavlekl do podsvětí.
To jsem nevěděla.
Démétér Hádovi odpustila, i když znásilnil její dceru.
Ať jsi udělal cokoliv, nemůže to být tak hrozné.
Jako Hádés.
A to znásilnění.
Musel jsem. Promiň.
Myslela jsem, že jsi žralok.
Omlouvám se ti, dobře?
Nechtěl jsem tě naštvat.
Vždycky řeknu něco špatně.
Mám pocit, že mě nemáš ráda.
Mám tě ráda. Co je?
Je to důležitý. Chci, abys nás měla ráda.
Chci, abys měla ráda mě.
Mám ráda vás oba.
Jo. Rozhodně.
Fajn.
Dobře, nechám tě v klidu.
- Tanyo. - Panebože.
Přestaň mě tak mačkat.
Tanyo. Nemůžu dýchat.
Lucio. Vypadáš hrozně bohatě.
- Děkuju, zlato. - A sexy.
Ty taky.
Co je, Mio?
Támhle je tvůj přítel.
Jak se opovažuješ!
Přestaň. Přestaň.
- Asi jsem trochu opilá. - Já taky.
Tanyo, co to děláš?
Mám v krku mouchu.
Opatrně.
Nemůžu ji dostat ven.
Vybouráme se. Dávej pozor.
Tanyo!
Tanyo! Přestaň.
- Mio. - Ano?
Dneska v noci musíme mít trojku.
Protože teď mu to dlužíš.
Lucio, já jsem pro. Jediný problém je...
- Co? -Že jsi tu ty.
Jsi hrozná!
Tak hni sebou. Musíme si pospíšit. Uděláme to.
- Uděláme to. - Dobře.
Schováme si věci, ať nám je někdo neukradne.
Kdo by to kradl?
Miluju svoje nový šaty. Jsou to moje nový šaty.
Podívej, jak jsou krásný.
-Číslo pokoje? - 148.
Děkuju.
Hned se vrátím.
Ahoj.
Já nejsem naštvaná, tak taky nebuď naštvanej.
A mimochodem, nejsem prostitutka.
Jsem zpěvačka.
Nevěříš mi?
No tak, nech mě hrát.
Jen jednu písničku.
- To těžko. - Vždyť tu nikdo není. Jednu písničku.
Bude se ti líbit. Slibuju.
Jen jednu písničku.
Měsíc patří všem
Ty nejlepší věci v životě jsou zadarmo
Hvězdy patří všem
Září pro tebe a pro mě
Květiny na jaře
Drozdi, co zpívají
Paprsky slunce, co svítí
Jsou tvé, jsou mé
A láska může potkat každého
Nejlepší věci v životě jsou zadarmo
Nejlepší věci v životě...
Jsou zadarmo
Výborně! Výborně, Mio!
Nádhera!
Byla jsi skvělá.
Oslavíme to. Ještě dvakrát. Díky.
Opravdu?
- Jo, je to tak. - Vážně?
Tady je ta restaurace.
Tady.
Zdravím.
- Posaď se, prosím. - Děkuju.
- Panebože. - Co je?
Chceš odejít?
Počkej. Pomůžu ti. A je to.
Děkuju.
- Musím přece jíst. - Jo.
Já nevím, co ona...
Dobře. Můžeme to ignorovat.
Fajn. Bezva.
Dáme si sklenku vína.
- Ano, napijeme se. - Jo.
Proč to nebere? To se mámě nepodobá.
No tak, zlato. Jsou v pořádku. Klid.
Polož ten mobil. Napij se vína.
Máš pravdu. Jasně. Jsou v pořádku.
A co vy? Chcete mít děti?
- Jo. - Jo.
- Chvíli jsme si nebyli jistí. - Hodně jsme o tom mluvili.
Chápete, přivést dítě do takového světa,
při tom všem, co se děje...
To je jedno.
Ale rozhodli jsme se, že chceme, takže se snažíme.
- Super. - Tak moc zase ne.
- Jak dlouho se snažíte? - Nevím. Moc dlouho ne.
Problém je, že já mám radši sex ráno,
a Harper není zrovna ranní ptáče.
Má to radši večer, ale já jsem po práci vyřízenej.
- Jo, to dává smysl. - Jo.
Co je? Není to pravda?
Takže tím chcete říct, že nemáte sex.
Jsme v pohodě. Máme sex.
Jo, sex je úžasnej.
Jen jsme ještě neotěhotněli.
Někdy je těžké se synchronizovat, víte?
Hlavně s dětmi. Je to jen horší.
Miluju svoje děti, ale je to pro mě velký stres.
- Pro něj ne, pro mě. - Děláš si legraci?
To poslední mě skoro zabilo.
Camerone, málem zabilo mě.
- Byla to prostě noční můra. - To je fakt.
Měla jsem urgentního císaře. Vyvolali porod,
a dítěti najednou přestalo bít srdce.
Přišel jsem na sál,
a vnitřnosti Daphne byly na stole.
Hledali dítě, jako když Daphne hledá
něco ve svý kabelce.
Její výraz...
Výraz v její tváři.
V takové chvíli vám dojde,
jak moc toho druhého milujete.
Miluju tě. Lásko moje.
- To je jedno. - Jo, to je jedno.
- Změňme téma. - Všechno dopadlo skvěle.
Tvoje chyba byla, že jsi lajdák.
O čem to mluvíš?
To je neodpustitelné.
Muž dělá to, co musí.
Ale ututlá to.
Když jsi lajdák, tak jí v tom vymácháš nos.
- Velká chyba. - Díky za tip.
Ty jsi taky nebyl tak diskrétní, jak si myslíš.
- Ve svých vlastních aférkách. - Aférkách. Nebyly to aférky.
Nebylo to nic. Byly to maličkosti.
Maličkosti?
Naprav to.
- Nevím, jestli to jde. - Samozřejmě to jde.
Prostě se dej dohromady.
Můj táta hodně podvádí mámu.
A zrovna ho zase nachytala.
- To je blbý. - Jo.
Proto tady moje máma a sestra nejsou.
Jsou hrozně naštvaný.
Ty jsi naštvanej?
Jo.
Jenže já jsem mírotvůrce.
Takže ty jsi ten hodnej kluk.
To je milý.
Jsi takový i ve vztazích?
- Taky jsi hodnej kluk? - Jo. Snažím se.
Holky si pořád stěžují, že kluci nejsou hodní.
A když potkají hodného kluka, nemají o něj zájem.
Ale prostě nechci být jako táta. Chápeš?
Odmítám mít se ženou špatný vztah.
Ano.
Já se chci jen bavit.
Já chci mít prostě pocit
uspokojení a dobrodružství. Už mi leze krkem TikTok,
Bumble, displeje a aplikace,
sedět a koukat na Netflix. Já chci prostě žít.
Hrozně chci žít svůj život. Chci potkat někoho,
kdo vůbec netuší, jak to chodí, víš?
Někoho, kdo žije v jeskyni. Neandrtálce.
Jo, klidně bych chodila s neandrtálcem.
Já myslím, že máš na víc. Opravdu.
Myslím, že máš na víc než jen na neandrtálce.
Asi bych měla brát vyšší dávky prášků nebo tak.
Ale co ty? S jakou dívkou nebo osobou
bys chtěl mít vztah,
koho vlastně hledáš?
Většinou mě přitahují hezká,
raněná ptáčata.
Měla jsem "pasta vongole" s obřími mušlemi.
Jela jsem s tebou na Vespě.
Máš na sobě košili, kterou jsem ti dala.
Splnil jsi můj italský sen.
Mockrát děkuju.
Cítím se jako Monica Vittiová. Opravdu.
Chtěl jsem, abys měla perfektní den.
- Než ti to řeknu. -Řekneš co?
Zítra musím letět do Denveru.
Cože?
Jen na dva nebo tři dny.
Jsme tu jenom na týden. Proč?
Chtějí nám seškrtat rozpočet.
Musím tam jet a vyříkat si to s těmi parchanty.
- Je to špatně načasované. - Ano, ale...
Nemůže to udělat někdo jiný? Jsi na dovolené.
Chtěl jsi jet na Sicílii a strávit tu romantický týden.
Vyváděl jsi, když jsem přijela s Portiou.
Ještě že je tady, jinak bych byla úplně sama.
Tanyo, já jsem to nechtěl.
Nemůžeš dát výpověď v tom svém Úřadu zemské správy,
nebo co to je?
Nemůžu. Nemůžu si to dovolit. Máme předmanželskou smlouvu.
Co když nám to nevyjde?
Co bych dělal bez práce?
- Vyjde nám to, Gregu. - Jak to mám vědět?
Neustále na všechno měníš názor.
Vykašleš se na přátele. Vyhodíš zaměstnance.
Měla jsi už...
Kolik asistentek už jsi měla?
Zbavuješ se lidí.
- Nenávidíš mě, viď? - Mlč. Tak to není.
- Nenávidíš mě. - Tak to není.
Nenávidíš mě. Víš co? Já si všímám.
- Přestaň. - Já si všímám.
- Vidím, že mě nesnášíš. - Jsou to jen dva dny.
Nedělejme z toho další velké drama, ano?
Ty se za dva dny nevrátíš. Víš co?
Jsi prolhanej. Jsi neupřímnej.
Já to poznám. Víš co? Nikdy se mi nedíváš do očí.
Tak poslyš. Já ti říkám do očí,
že jsi mizera.
Nenávidím tě.
No tak, Tanyo.
Tanyo!
Oni se pořád hádají.
Tohle je můj pokoj.
Prosím tě, nikde nevykládej věci, co jsem ti řekla
o své šéfce a jejím manželovi.
Mám dohodu o mlčenlivosti, a jsem z ní trochu paranoidní.
Jo, všude to rozhlásím. Ne, dělám si srandu.
Jasně, to bych nikdy neudělal.
Bylo by směšný, kdyby mě žalovala.
Protože já mám jen svůj laptop, a ona má půl miliardy dolarů.
Její otec byl loďařský magnát.
Patřila mu půlka San Francisca.
Nemyslím, že ji zneužíval, ale rozhodně byl perverzní
a choval se nevhodně. Je to docela smutný.
Nakonec spáchal sebevraždu.
A tohle bych ti taky neměla říkat.
Můžu tě políbit?
Jasně.
- Jo. - Jo, dobře.
Takže se uvidíme zítra.
Dobře.
Dobrou noc. Bylo to fajn.
Fajn. Skvělý.
Tak jo.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Omlouvám se.
- Za co? -Že jsem štěkna.
Mám pocit, že všem kazím dovolenou.
Ne, nekazíš.
Nevím, co mám za problém. Prostě mám pocit...
Jako bychom si jen hráli na boháče.
Nehrajeme si na ně. Jak si na ně hrajeme?
Asi prostě nechci, aby ses začal chovat jako on.
A nelíbí se mi, jak tě shazuje.
On mě neshazuje. Dřív to možná dělal,
ale teď je to jiný.
Panebože. Tak proto jsme tady?
Aby ses mu mohl chlubit svým úspěchem?
Ne.
Abys konečně vyhrál soutěž v páce.
- Ne, není žádná soutěž. - Jak myslíš.
Odteď budu zábavná. Dobře? Slibuju.
Tak jo.
Miluju tě.
Chceš mi sát bradavky nebo se mi udělat do obličeje?
Užít si?
Jsem vyřízenej.
Tak dobře.
Je hrozná.
- Proč si ji vzal? - Je hezká.
To asi jo. Ale je hrozně protivná.
Některý ženský ufiknou manželovi koule,
a pak se diví, proč už je nepřitahuje.
Jo.
- Neufikni mi koule, lásko. - Neboj se.
Nic víc nemám, broučku.
- Ale víš co? - Co?
Kdybych chtěla...
Mohla bych.
Dobrý večer.
Ahoj.
Měly jsme skvělý den.
Pily jsme u bazénu. Daly jsme si večeři.
A chtěla jsem ti poděkovat.
Nemáš vůbec zač.
Ale poslyš.
Mám dost špatné svědomí.
Nemám z toho dobrý pocit. Jsi nádherná.
- Nechceš, abych šla dál? - Chci. Nemáš tušení.
Mám problém se sexuální závislostí a nutkáním.
Je to vážně problém.
Musím to rychle dostat pod kontrolu,
jestli chci změnit svou situaci.
- Chápeš? - Je tady moje kamarádka.
A taky ti chce poděkovat.
- Ahoj. - Ahoj.
- Děkuju ti za bikiny. - Nemáš zač.
Určitě nechceš, abychom šly dál?
Bože. Hodně mi to ztěžuješ.
Prosím.
Bože.
Ať do mě uhodí blesk.
Michele, zapomeň na to.
Sicilské ženy jsou jako pušky s upilovanou hlavní.
Chceš vodku?
No jasně.
Gregu?
Jo, jako obvykle nic netuší.
Brzy budu doma. Zavolám, až dorazím.
Jo, taky tě miluju.
A těším se na to.
České titulky Barbora Knobová Iyuno-SDI Group 2022